ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 743/2235/19
Головуючий у першій інстанції – Павленко О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/979/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Харечко Л.К.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,  
секретар – Позняк О.М., 
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Ріпкинської селищної ради,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2020 року у складі судді Павленко О.В., повний текст якого складений 15.06.2020 року у м. Ріпки Чернігівської області, 

                                           У С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою місця проживання батька, ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 8 000, 00 грн.
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, також, просить стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, в тому числі, витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп.
Доводи скарги зводяться до того, що суд проігнорував норми закону щодо рівності прав та обов`язків батьків по відношенню до дітей, порушив принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, адже залишив поза увагою наявність негативних факторів, які випливають з поведінки відповідача, зокрема, наявність заборгованості по аліментах на старших дітей, наявність заборгованості за житлово – комунальні послуги, не дивлячись на те, що вона мала постійне місце роботи і стабільний заробіток. Також відповідачу неодноразово виносились попередження з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків.
Вважає, що суд формально розглянув справу, безпідставно надавши перевагу висновку служби у справах дітей Ріпкинської РДА, висновок якого є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дочки ОСОБА_4 .
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.
Вислухавши суддю – доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (до шлюбу мала прізвища ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.03.2015, який 28.12.2016 був розірваний рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області (а. с. 12).
Від шлюбу мають спільну дитину – дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11 т.1).
Довідка Деснянської районної у місті Чернігові ради (а. с. 13) свідчить про те, що ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 14.01.2019 по 29.05.2019 проживала без реєстрації з батьком – ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .
Відповідно до акту обстеження умов проживання комісії у складі спеціалістів Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24.01.2020 (а. с. 74) за адресою: АДРЕСА_2 створені усі умови для проживання ОСОБА_7 . В квартирі є необхідні меблі, побутова техніка. Санітарний стан добрий. Аліса займає окрему кімнату, в якій є все для дозвілля та розвитку. Стосунки, традиції сім`ї добрі.
Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20.11.2019 року та акту про фактичне проживання осіб від 19.11.2019 року станом на 19.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а. с. 16, 17 т.1).
Характеристика начальника дільниці № 1 від 15.10.2019 свідчить, що за час проживання ОСОБА_1 з 1993 року за вказаною вище адресою, проявив себе чемним, доброзичливим, характеризується з позитивного боку (а. с. 28 т.1).
Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, довідки МВС (а. с. 29) у ОСОБА_1 не виявлено наркологічних, психіатричних протипоказань до виконання обов`язків охоронника, а станом на 24.09.2019 він до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, у розшуку не перебуває. 
Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Чернігівській області за період з 01.03.2017 по 30.09.2019 отримав пенсію в розмірі 88 309 грн. 14 коп., з яких сплатив аліменти в сумі 16 437 грн. 51 коп. (а. с. 26 т.1).
Також ОСОБА_3 відвідувала заняття з комплексного розвитку в Центрі дитячого розвитку «Дочки-Синочки» з грудня 2018 року по травень 2019 року, на які її приводив тато та бабуся (а. с. 18 т.1).
Договором на туристичне обслуговування від 16.10.2019 року, листом бронювання та квитками підтверджується, що ОСОБА_7 разом з татом ОСОБА_1 в період з 21.10.2019 по 28.10.2019 відпочивали на курорті Єгипту (а. с. 19-23 т.1).
Декларацією № 0001-МН5К-М600 підтверджується факт укладення 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах доньки ОСОБА_4 декларації з лікарем КНП «Дитяча поліклініка № 1» Чернігівської міської ради (а. с. 30-31 т.1).
Довідка від 20.10.2019 (а. с. 24-25 т.1) психолога ОСОБА_13 за результатами психологічного дослідження ОСОБА_7 свідчить, що на день проведення дослідження у ОСОБА_4 спостерігається емоційна близкість спілкування з татом, про маму не говорить, у зв`язку з чим, важко зробити висновки щодо реальних відносин дитини з мамою. В процесі спілкування ОСОБА_4 повідомила, що хоче житии як з мамою, так і з татом, тому, для нормального психологічного розвитку дитини важливе спілкування з обома батьками в доброзичливій атмосфері, без конфліктного протистояння.
ОСОБА_2 працює інспектором прикордонної служби 1 категорії та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Чернігів, з 09.11.2004 по теперішній час та залучається до несення служби за трьохзмінним варіантом (а. с. 114 т.1).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від НОМЕР_3 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 138 т.1). 
Службова характеристика від 28 лютого 2020 року характеризує ОСОБА_2 позитивно (а. с. 151 т.1).
Із довідки про доходи від 16.03.2020 (а. с. 152) вбачається, що за період з серпня 2019 року по січень 2020 року ОСОБА_2 отримала 75 321, 42 грн заробітної плати, з якої було сплачено аліментів в розмірі 37 095, 82 грн.
Рішенням виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 27.01.2011 № 8 та ордером від 16.02.2011 № 150 підтверджується, що ОСОБА_2 був виданий ордер на вселення до квартири АДРЕСА_3 (а. с. 140-141 т.1).
Довідки, видані КП Ріпкинська ЖЕД від 11.03.2020 та акт, складений депутатом селищної ради від 11.03.2020, свідчать, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , її діти – ОСОБА_7 , 2014 року народження, ОСОБА_15 , 2017 року народження, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , також, за цією ж адресою (без реєстрації) з 01.11.2018 по теперішній час проживає її співмешканець ОСОБА_18 (а. с. 146, 155, 157 т.1). 
Характеристика КП Ріпкинська ЖЕД від 16.03.2020 вказує на те, що ОСОБА_2 норми загального проживання не порушує, даних, які компрометують її у КП Ріпкинська ЖЕД не має (а. с. 156 т.1).
Відповідно до акту обстеження житлово – побутоваих умов проживання ОСОБА_2 від 16.03.2020 до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: донька ОСОБА_3 , 2014 р.н., син ОСОБА_19 , 2017 р.н., співмешканець ОСОБА_18 . Квартира (службове житло) складається з 3-х житлових приміщень, санітарний стан яких задовільний. Житло забезпечене необхідними для проживання меблями, побутовою технікою. Квартира забезпечена енерго-водопостачанням, водовідведенням, опаленням (а. с. 153 т.1).
Згідно з рішенням виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 26.06.2014 № 70 ОСОБА_20 попереджено про адміністративну відповідальність, передбачену за невиконання нею батьківських обовязків відносно її дітей ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Поставлено родину ОСОБА_21 на облік селищної ради як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах (а. с. 14 т.1).
Рішенням від 25.12.2014 та довідкою виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради підтверджується, що відповідачка з 26.04.2014 по 25.12.2014 перебувала на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Станом на 16.03.2020 родина ОСОБА_2 не перебуває на обліку (а. с. 159-160 т.1). 
Відповідно до даних, викладених в довідці начальника Ріпкинського ВП Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 18.03.2020 (а. с. 158 т.1) ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, зокрема, за невиконання батьківських обов`язків, не притягувалась.
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.03.2018 та постановою апеляційного суду Чернігівської області від 10.07.2018 вирішений спір у справі за позовом ОСОБА_22 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх малолітніх дітей – ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, визначено місце проживання дітей разом з батьком – ОСОБА_22 (а. с. 36-47 т.1).
З відповіді Ріпкинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) від 02.06.2020 вбачається, що відносно ОСОБА_2 , яка є боржником у виконавчому провадженні про стягнення з неї на користь ПАТ «ОТКЕ» боргу в сумі 7 590,72 грн, судового збору в сумі 689,00 грн; стягнення за послуги з централізованого опалення в розмірі 34 115,30 грн, у сумі 20 731,65 грн, судового збору в розмірі 192,10 грн та в розмірі 176,20 грн, витрат від інфляційних процесів в сумі 1 277,98 грн та у сумі 666,95 грн, 3 % річних в сумі 1 142,95 грн, у сумі 405,06 грн, а також стягнення з неї на користь ОСОБА_22 коштів в розмірі 13 991,57 грн, отриманих ОСОБА_2 в якості аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_16 . Крім того, на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_22 аліментів на утримання доньки ОСОБА_17 в розмірі 1/12 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 08.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 194 т.1).
У психологічному висновку, складеному методистом з психологічної служби РМК відділу освіти Ріпкинської РДА за результатами психодіагностичного дослідження ОСОБА_3 від 25.05.2020 методист стверджує про більшу прихильність дитини до матері, аутоідентифікацію себе з нею. На сьогодні дитина підсвідомо відчуває невелику тривожність з приводу сімейної ситуації, тому батькам необхідно прикласти максисусу зусиль для налагодження конструктивних стосунків заради дитини, збереження її психічного здоров`я. Необхідно підтримувати добрі взаємини, не травмувати психіку дитини сварками та голосними розбірками ситуації, узгодити можливість дитини спілкуватися з обома батьками, а також значимими членами родини (а. с. 192-193 т.1).
Висновок органу опіки та піклування Ріпкинської РДА щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 від 03.06.2020 свідчить, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_4 з матір`ю (а. с. 190а-191 т.1).   
Встановлено, що між сторонами виникла конфліктна ситуація з приводу виконання батьківських обов`язків по відношенню до їх спільної дитини – ОСОБА_3 .
Так, ОСОБА_1 звертався із заявою до поліції про те, що ОСОБА_2 не дозволяє бачитися з ОСОБА_4 . Заява булла розглянута Ріпкинським ВП ЧВМ ГУНП в Чернігівській області та рекомендовано заявнику звернутись до органу опіки та піклування або суду для вирішення питання про проживання дитини.
Також, позивач звертався до Служби у справах дітей Ріпкинської РДА Чернігівської області 24.10.2016, 18.03.2019, 19.11.2019 з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_4 .
В заяві, поданій органу опіки та піклування Добрянської селищної ради від 18.03.2020 (а. с. 102 т.1), позивач просив посприяти у з`ясуванні умов проживання його доньки ОСОБА_4 , яка проживає у бабусі та дідуся за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки його колишня дружина перешкоджає у спілкуванні з донькою, на телефонні дзвінки не відповідає, зі слів сусідів веде аморальний образ життя, зловживає алкогольними напоями, коли йде на роботу, залишає дитину на бабусю.
З доповіді інспектора з обліку та бронювання в/з органу опіки та піклування Добрянської селищної ради від 18.03.2020 вбачається, що вона разом з ОСОБА_1 , прибувши за місцем ймовірного знаходження дитини за адресою: АДРЕСА_4 , отримали опір зі сторонни відповідачки та її батьків, у яких і знаходилася дитина, також остання в грубій та некоректній формі спілкувалась з представником органу опіки та піклування. За результатами обстеження побутових умов проживання було встановлено, що за вказаною адресою, окрім батьків ОСОБА_2 , проживають її діти – ОСОБА_7 , 2014 року народження і ОСОБА_15 , 2017 року народження, яких вона залишає на батьків, коли перебуває на чергуванні. Діти проживають з бабусею з частою періодичністю.
Також, інспектор зазначила, що ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (батьки відповідачки) та ОСОБА_2 своїми не правочинними діями порушували права як дитини, так і батька, та могли нанести психологічно-емоційну травму самій дитині, у присутності ОСОБА_4 поводили себе неадекватно, намагались спровокувати на конфлікт батька, заборонили бачитись самій дитині з батьком, всупереч її бажанню (а. с. 105-107 т.1).
За вказаними обставинами ОСОБА_2 надіслала голові Добрянської ОТГ скаргу на неправомірні дії посадової особи органу опіки та піклування Добрянської ОТГ, за результатами розгляду якої була проведена перевірка. Встановлено, що представник органу опіки та піклування діяла згідно з чиним законодавством, порушень закону не було.
Рішенням виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради від 26.03.2020 № 40 попереджено ОСОБА_2 про те, що відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Рекомендовано ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вирішити за згодою сторін питання визначення місця проживання дитини з метою недопущення порушення її прав у спілкуванні з обома батьками (а. с. 171 т.1).
Рішенням виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради від 28.05.2020 № 65 попереджено ОСОБА_2 про право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Повторно рекомендовано ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вирішити за згодою сторін питання визначення місця проживання дитини. Виконавчому органу селищної ради спільно з службою у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації та Ріпкинським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ріпкинської районної державної адміністрації здійснювати контроль за умовами проживання сім`ї ОСОБА_2 (а. с. 196 т.1).
В судовому засіданні суду першої інстанції у присутності психолога та у відсутність батьків була опитана ОСОБА_3 , яка заявила, що однаково любить своїх батьків, бабусю, дідуся, дуже хочеться, щоб батьки не сварилися. Проживати вона бажає і з татом, і з мамою, вони обоє про неї гарно піклуються.
Таке рішення про опитування дитини судом було прийнято з метою зясування її думки щодо більшої прихильності до одного з батьків, адже в матеріалах справи містяться два протилежні висновки психологів щодо прихильності ОСОБА_4 до одного з батьків.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини позивача і відповідачки, суд першої інстанції виходив з того, що обидві сторонни мають усі належні умови, необхідні дитині для проживання, мають задовільний майновий стан, можуть надавати належне лікування та підтримувати стан здоров`я дитини, проте, для того, щоб були підстави для залишення проживання ОСОБА_4 з батьком, останній не довів наявності виняткових обставин, а саме, зловживання відповідачкою алкогольними або наркотичними речовинами, ведення аморального способу життя, що могло бути підставою для розлучення дитини з матір`ю.  
Апеляційний суд, враховуючи викладене вище та беручи до уваги додаткові обставини, встановлені під час розгляду справи, вважає, що рішення суду відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). 
Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно із частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтями 141, 150, 153, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.
Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Визначено, що під забороною розлучення дитини з матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини.
Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представником позивача була надана довідка за результатами психологічного дослідження, проведеного практичним психологом ОСОБА_13 23.09.2020, з якої слідує, що дівчинка прагне жити з татом у Чернігові, постійно про це каже, аргументуючи це тим, що разом з ним їй спокійно, при спостереженні за спілкуванням ОСОБА_4 з татом, очевидним є їх психоемоційна близькість і сформовані доброзичливі стосунки. Дівчинка говорить, що тато дбає про неї, що саме він постійно купує їй одяг та іграшки, грається з нею, водить її до улюбленого дошкільного закладу «Дочки-синочки», де ОСОБА_4 дуже подобається. Можна зробити висновок, що батько належним чином дбає про виховання та розвиток дитини з урахуванням її вікових потреб та інтересів. Також, ОСОБА_4 розповідала про свою злість до вітчима через те, що він часто кричить і ображає маму, ОСОБА_4 його боїться, плаче, коли він її ображає. Дівчинка потребує спокою, турботи з боку батьків, їх підтримки, також, ОСОБА_4 належить забезпечити спокійну атмосферу для розвитку, чіткий та стабільний розпорядок дня, уникати фізичного та психоемоційного перенапруження, не втягувати дитину у стресові ситуації, дорослі повинні приймати участь у врегулюванні конфліктів між братом і сестрою, навчати дітей конструктивному вирішенню конфліктів та ненасильницькому спілкуванню (а. с. 18 т. 2).
21.09.2020 ОСОБА_1 звертався з заявою до селищного голови Ріпкинської селищної ради з питанням розглянути на засіданні виконавчого комітету питання про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини – ОСОБА_3 та поставити на облік селищної ради сім`ю ОСОБА_27 , як сім`ю, що опинилась в складних життєвих умовах (а. с. 22, 23 т. 2).
Крім того, апеляційному суду була надана копія договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 01.10.2020, відповідно до умов якого ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визначили місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 . Договір діє до часу настання повноліття дитини (а. с. 38 т. 2).
Також, за умовами договору, мати має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дитиною, в тому числі у будь – який день тижня та у будь – який час, має право зустрічатися та проводити час з дитиною кожної суботи та неділі з 11 год до 18 год, за попередньою домовленістю з батьком брати дитину до себе за місцем свого проживання на вихідні дні. У разі якщо у матері в суботу або неділю припадатиме робочий день, то вона має право зустрітися з дитиною у будь – який день вільний від роботи. Кожен із батьків має право проводити час разом з дитиною та відпочивати разом з нею як на території України так і за її межами. За взаємною домовленістю, батьки зобов`язуються один раз на місяць один день спільно проводити час з дитиною. Батьки зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання, контактних телефонів та будь – які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх обов`язків за цим договором. Батьки зобов`язуються не втручатися о особисте життя один одного та не підбурювати дитину проти батька чи матері.
Із довідки керівника центру дитячого розвитку «Дочки-синочки» від 25.11.2020, яка видана ОСОБА_1 , вбачається, що його дитина – ОСОБА_3 відвідує у центрі заняття з підготовки до школи від 14.10.2020 (а. с. 51 т. 2). 
Згідно з поясненнями, наданими позивачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на даний час проживає разом з батьком.
Отже, вирішуючи спір щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , апеляційний суд, з огляду на обставини даної справи та керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, нормами сімейного законодавства України, положення яких визначають та захищають права і інтереси дитини, а також, забезпечується її право на захист і піклування, приходить до висновку про те, що місцем проживання ОСОБА_4 належить визначити місце проживання її батька – ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .  
Колегія суддів прийшла до такого висновку, взявши до уваги та врахувавши, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини, виходячи з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання та обов`язками діяти в її інтересах, з дотриманням принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, також, суд враховує, що сторони досягли домовленості про визначення місця проживання доньки шляхом укладення нотаріально посвідченого договору. 
Обоє батьків мають рівні умови проживання (власне житло), тобто постійне місце проживання, де є окрема кімната для ОСОБА_4 , місце для навчання, відпочинку, гри. Майновий стан сторін є однаково задовільним, оскільки як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 мають регулярний офіційний дохід і мають можливість забезпечити дитину усім необхідним. 
Апеляційний суд бере до уваги ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність ОСОБА_4 до кожного з них.  
Проте, віддаючи перевагу батьку ОСОБА_4 , суд вважає, що він має можливість створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини.
З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з постановленням нового судового рішення по суті заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частинами 2, 6 зазначеної статті передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Встановлено, що ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а. с. 8 т. 1), а отже, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Враховуючи, що позов задоволено, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 768, 40 грн та судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1 152,60 грн.
Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути понесені останнім витрати на правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Факт надання адвокатом Кушнеренко Є.Ю. Міщенку Д.В. правничої допомоги підтверджено: договорами про надання правової допомоги від 26.11.2019 № 105, від 16.06.2020 № 72, актами виконаних робіт від 02.12.2019 та 03.07.2020 та квитанціями про оплату за надані послуги в суді першої інстанції на суму 8 000, 00 грн та в суді апеляційної інстанції на суму 5 000, 00 грн (а. с. 55, 56, 57-59 т. 1; а. с. 232, 233, 233-а, 234-235 т. 1).
Вирішуючи питання про розмір правничої допомоги, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, апеляційний суд враховує складність даної справи, витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт та обсяг цих робіт, значення справи для сторони і вважає, що за надання правничої допомоги адвокатом в суді першої інстанції підлягають поверненню кошти в розмірі 3 000,00 грн, за надання правничої допомоги адвокатом в суді апеляційної інстанції – 2 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2020 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Ріпкинської селищної ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.  
Визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ), уродженки смт. Ріпки Чернігівської області, мешканки АДРЕСА_1 , з батьком – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканцем АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп) грн та за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1 152, 60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн. 60 коп) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , мешканця АДРЕСА_2 ) витрати, понесені на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3 000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 24.12.2020.

Головуюча                                                 Судді: