Номер провадження: 22-ц/813/5454/20 
Номер справи місцевого суду: 520/13629/19
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
 
головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),
суддів:            Громіка Р.Д., 
                        Дрішлюка А.І., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
12 червня 2019 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №АВН0R7167180040 від 01 червня 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 44939,62 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11січня 2019 року у відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість в загальному розмірі 62 669,67 грн., яка складається з: 22 505,13 грн. - заборгованості за кредитом; 15,32 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15 517,75 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 21 171,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, а також штрафи Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 960,46 грн. - штраф (процентна складова).
На підставі чого, АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду із позовом та просило суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав. 
Справу розглянуто за відсутності сторін.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 505,13 гривень та судові витрати 1 921 гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у незадоволеній частині позовних вимог в повному обсязі, в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що у підтвердження позовних вимог позивачем надані належні та допустимі докази, однак судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають усім обставинам справи.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 05 листопада 2020 року. 
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22 505,13 гривень, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.
У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Судом першої інстанції установлено, що 01 червня 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит в АТ «Акцент-Банк» на підставі укладеного договору №АВН0R7167180040 у розмірі 44 939,62 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Копія заяви з особистим підписом відповідача долучена до матеріалів справи (а.с. 6). 
Згідно умов договору, відповідач зобов`язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, погоджених сторонами кредитного договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у вищезазначеній заяві.
Пунктом 10 цієї заяви визначено, що кредит надається позичальнику для: а) оплати/часткової оплати товару згідно з переліком шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Сав-Дістрібьющен» (продавець) № НОМЕР_1 у АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, кодьЄДРПОУ 35625082: предмети застави на загальну вартість 49 939,62 гривень; б) на сплату страхового платежу 0,00 грн. на поточний рахунок страхової компанії «Без страховки» код-1; в) на сплату єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту.
Підписавши таку заяву позичальник надав згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами, що розміщені на сайті банку http://www.a-bank.com.ua, Тарифами, складає між ним та Банком кредитно-заставний договір (п.16 цієї заяви).
Згідно довідки про умови кредитування АТ «Акцент-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту підписану ОСОБА_1 , особливостями схеми кредитування є отримання кредиту безпосередньо в місці придбання товару; вартість товару 49 939,60 грн. перший внесок 5 000 грн.; строк кредиту 24 місяці; сума кредиту 44 939,62 грн.; винагорода за надання фінансового інструменту (одноразова) 0,0%; процентна ставка за кредитом – 0,12%; винагорода за надання фінансового інструменту, щомісячно – 3,5%; ефективна процентна ставка 42,93%; сума платежів за розрахунковий період 67 016,83 грн.; абсолютне значення подорожчання кредиту 22 077,21 грн. (а.с.12, зворот.).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №АВН0R7167180040 від 01 червня 2016 року, станом на 11 січня 2019 року у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 62 669,67 грн., яка складається з: 22 505,13 грн. - заборгованості за кредитом; 15,32 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15 517,75 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 21 171,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, а також штрафи Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 960,46 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5).
Відмовляючи в частині стягнення відсотків за користування кредитом, заборгованості пені та штрафів суд зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору.
Апеляційний суд із такими висновками районного суду погодитися в повній мірі не може, з таких підстав.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Разом із цим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про обізнаність позичальника із умовами кредитування та факту виконання банком зобов`язання з перерахування коштів  на оплату товару згідно умов кредитного договору.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно із положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається із матеріалів справи сторонами зобов`язання, які є вільними в укладенні правочину, узгоджено суттєві умови кредитування щодо суми споживчого кредиту в 44 939,62 грн. для придбання товару, його вартості – 49 939,62 грн. із першим внеском 5 000 грн., шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Сав-Дістрібьюшен». 
Зміни до таких умов кредитування сторонами не вносилися, а особливості схеми кредитування, зокрема, отримання кредиту безпосередньо в місці придбання товару, визначені в довідці про умови кредитування АТ «Акцент-Банк», яка була підписана позичальником. Відомості викладені у вказаній довідці відповідачем не спростовані, доказів, які б переконливо свідчили про відсутність його волевиявлення на підписання заяви позичальника та довідки про умови кредитування матеріали справи не містять, так само, як і доказів належності виконання кредитних зобов`язань згідно умов, викладених у ній. 
Таким чином висновки суду першої інстанції про те, що сторонами не визначено процентної ставки спростовуються довідкою про умови кредитування, яка підписана позивачльником ОСОБА_1 ..
Враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 22 505,13 грн. та 15,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, згідно наданого банком розрахунку.
Підстави для стягнення із відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) – відсутні, оскільки такі умови кредитування не були узгоджені сторонами зобов`язання. 
Розраховуючи суму заборгованості, позивач не звернув увагу на те, що як в заяві позичальника від 01 червня 2016 року, так і в довідці про умови кредитування відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості у вигляді неустойки (пені, штрафів), банк посилався на Тарифи та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк», як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами ознайомився відповідач і з ними погодився, підписуючи заяву позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку та довідку про умови кредитування, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.
Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин (21.01.2014р.) та до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.01.2016р.).
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника та довідці про умови кредитування домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01 червня 2016 року шляхом підписання заяви позичальника та довідки про умови кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» суми заборгованості нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 21 171,01 грн, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 2 960,46 грн у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві позичальника від 01 червня 2016 року, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в банку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
За таких обставин, розглядаючи зазначений позов в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції належним чином визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, однак не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам процесуального права, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
За нормою пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі зазначеного слід змінити й розподіл судових витрат у справі, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем у розмірі 691,56 грн. (1 921,00 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 36 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні),  та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі  118,32 грн. (2 958 грн. (судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги) х 0,04% (задоволені вимоги апеляційної скарги у відсотковому співвідношенні – 15,32 грн.х 100% / 40 164,54 грн.).
 В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) відсотки за користування кредитом у розмірі 15 гривень 32 копійок.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2019 року в частині розміру судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) судовий збір у розмірі 691,56 гривень.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 118,32 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 05 листопада 2020 року.
       
Судді Одеського апеляційного суду:                                              М.М.Драгомерецький   

                                                                                                             Р.Д.Громік

                                                                                                             А.І.Дрішлюк