ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 460/3951/19 пров. № А/857/4700/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В., 
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги, - 

суддя (судді) в суді першої інстанції – Щербаков В.В., 
час ухвалення рішення – не зазначений, 
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 
дата складання повного тексту рішення – 05.03.2020, 

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2019 №Ф-22827-17 в частині визначення недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8711,70 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2019 року №Ф-22827-17.
Рішення мотивоване тим, що з 15.12.2018 у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску як у самозайнятої особи (в т.ч. як і у фізичної особи-підприємця).
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач всупереч положенням Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не здійснював за спірний період нарахувань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, а тому вимогу про сплату боргу  вважає винесеною правомірно.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на безпідставність  її вимог, доводи якої не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Вважає оскаржене рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак просить залишити його без змін, залишивши апеляційну скаргу без задоволення.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №990, виданого Рівненською обласною КДКА 14.10.2012, за організаційною формою - адвокатське бюро.
Адвокатське бюро “Олександра Бовгирі” зареєстроване як юридична особа 15.12.2018, взяте на облік у контролюючому органі як платник податків та платник єдиного внеску 17.12.2018, а також позивач є керівником вказаного адвокатського бюро, що підтверджується витягом з єдиного реєстру адвокатів України від 03.12.2018 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.12.2018.
Згідно даних Реєстру платників єдиного податку адвокатське бюро “Олександра Бовгирі” з 01.01.2018 перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, є платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5% доходу, без реєстрації ПДВ.
19.11.2019 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано та направлено ОСОБА_1 вимогу №Ф-22827-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 18091, 26грн.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI).
За визначенням п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5076-VI), адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Частиною першою статті 7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Водночас, абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI передбачено, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно дефініції, наведеної у п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом №5076-VI, частиною третьою статті 4 якого передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Статтею 13 Закону №5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч.1, 3 ст.14 Закон №5076-VI адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням.
Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах (ч.6 ст.14 Закон №5076-VI).
Аналіз наведених вище положень Закону №2464-VI та Закону №5076-VI дає підстави для висновку, що особи, які провадять індивідуальну адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, зобов`язані сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як самозайнята особа або як фізична особа-підприємець.
Якщо ж особа здійснює адвокатську діяльність у формі адвокатського бюро, то платником єдиного внеску є адвокатське бюро, якщо таке бюро використовує найману працю як роботодавець у розумінні Закону №2464-VI. Такий самий обов`язок виникає і у випадку надання адвокатському бюро послуг за цивільно-правовими договорами (окрім виключень, які стосуються фізичних осіб-підприємців).
Якщо засновник адвокатського бюро отримує дохід у вигляді заробітної плати (тобто, працює за трудовим договором), то бюро як юридична особа здійснює роль роботодавця щодо адвоката-засновника та зобов`язане сплатити за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому, згідно вимог Закону №2464-VI, дохід засновника у виді дивідендів не є базою нарахування єдиного соціального внеску.
Аналогічний правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 по справі №160/3114/19, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Як правильно було встановлено судом першої інстанції, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску в сумі 18091,26 грн відповідно до вимоги №Ф-22827-17 від 19.11.2019 існує станом на 31 жовтня 2019 року.
Згідно листа ГУ ДПС у Рівненській області від 06.12.2019 № 544/ФОП/17-00-50-07 за даними інформаційної системи органу доходів і зборів, недоїмка зі сплати єдиного внеску почала формуватися, починаючи з 01.01.2018.
Станом на 30.10.2019 по ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) рахувався борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску в сумі 18091,26 грн., який виник в результаті нарахування єдиного внеску, зокрема:
02.05.2018 р. нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік по терміну сплати 02.05.2018 – 2457, 18 грн.;
19.07.2018 р. нараховано єдиного внеску ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю по терміну сплати 19.07.2018 – 2457, 18 грн.
19.10.2018 р. нараховано єдиного внеску ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю по терміну сплати 19.07.2018 – 2457, 18 грн.
21.01.2019 р. нараховано єдиного внеску ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю по терміну сплати 19.07.2018 – 2457, 18 грн.
19.04.2019 р. нараховано єдиного внеску ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю по терміну сплати 19.07.2018 – 2457, 18 грн.
19.07.2019 р. нараховано єдиного внеску ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю по терміну сплати 19.07.2018 – 2457, 18 грн.
21.10.2019 р. нараховано єдиного внеску ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю по терміну сплати 19.07.2018 – 2457, 18 грн.
Таким чином, за даними відповідача, недоїмка у позивача як у самозайнятої особи зі сплати єдиного внеску в сумі 18091,26 грн розрахована за період з 01.01.2018 по 31.10.2019.
В той же час встановлено, що з 15 грудня 2018 року ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність у формі адвокатського бюро, отже з даного моменту у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску як у самозайнятої особи.
Тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
За таких обставин, позивач є застрахованою особою та єдиний внесок за нього сплачує роботодавець ( адвокатське бюро) в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску, як особою, що має право проводити адвокатську діяльність, зокрема, у періоди коли він є найманим працівником, а не самозайнятою особою.
Пунктом 1 Розділу 1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 (далі - Інструкція №449), передбачено, що дана Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Відповідно до п.3 Розділу 1 Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску надсилається (вручається) платнику у разі виникнення, зростання чи часткового зменшення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій).
Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.
Згідно п.6 розділу V Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо : сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом у день набрання судовим рішенням законної сили; борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.
Жодних доказів прийняття відповідачем рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки) суду не надано.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тлумаченні положень Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, та є невірними, оскільки такий підхід спричиняє подвійну сплату єдиного внеску (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Разом з тим, судом першої інстанції помилково скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-348472-50 від 17.12.2019 в повному обсязі з врахуванням того, що позивач до 15 грудня 2018 року обліковувався як самозайнята особа, яка здійснювала адвокатську діяльність індивідуально та була платником єдиного внеску, яка провадить незалежну професійну діяльність – адвокатську, тому в період з 01.01.2018 по 14.12.2018 несла обов`язок зі сплати вказаного внеску у визначеному Законом №2464-VI розмірі.
В той же час, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-348472-50 від 17.12.2019 на суму 8711,71 грн. за період з 15.12.2018 по 31.10.2019 не є правомірною, а саме:
- з 15.12.2018 по 31.12.2018 – за 17 днів грудня 2018 року на суму 449,16 грн. Обрахування: суму єдиного внеску за грудень 2018 р. нараховану відповідачем в розмірі 819,06 грн розділити на 31 календарний день грудня 2018 р. та помножити на 17 днів грудня 2018 р. у яких позивач був платником єдиного внеску, що дорівнює 449,16 грн. (819,06/31x17=449,16)
- з 01.01.2019 по 31.10.2019 – за три квартали 2019 року, а саме за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень місяці 2019 року на суму 8262,54 грн (2754,18+2754,18+2754,18=8262,54) або ж мінімальний єдиний внесок у 2019 році становив 918,06 грн і враховуючи 3 квартали, що дорівнює 9 місяцям, становитиме 8262,54 (918,06x9=8262,54).
Таким чином, загальна сума протиправно нарахованого відповідачем позивачу єдиного внеску за періоди з 15.12.2018 р. по 31.12.2018 р. та з 01.01.2019 по 31.10.2019 становить 8711,70 грн. (449,16 грн.+ 8262,54 грн).
Таким чином, оскаржувана вимога  відповідача про сплату боргу (недоїмки) підлягає скасуванню судом лише за період з 15.12.2018 по 31.10.2019.
Відповідно до вимог частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування оскарженої вимоги частково знайшли своє підтвердження, що є підставою для часткового її задоволення, змінивши рішення суду.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд –

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 460/3951/19 змінити в мотивувальній частині з врахуванням наведених у цій постанові мотивів.
Другий абзац резолютивної частини Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 460/3951/19 змінити, виклавши його в наступній редакції «Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада 2019 року №Ф-22827-17 в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8711 (вісім тисяч сімсот одинадцять) гривень 70 копійок».
В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 460/3951/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 12.10.2020