П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4128/20	

Категорія: 109020000                                                                                               Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.
                                                                                                                                     Місце ухвалення:  м.Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  -  Лук`янчук О.В.
суддів              -  Бітова А. І.
                                  -  Ступакової І. Г. 
              при секретарі -  Черкасовій Є.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання розглянути клопотання та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в якому просить: 
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.01.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Йосипівської сільської ради Овідіопольского району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;
зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, орієнтовною площею, 2,0 га, яка має кадастровий номер: 5123781600:01:001:0403, шляхом поділу, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з заявами щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної власності, орієнтованою площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), проте листами отримувала відмову. Позивачка оскаржила відмову у наданні дозволу. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року у справі № 420/5407/19, ГУ Держгеокадастру видало наказ від 03.01.2020 року про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою ОСОБА_1 , оскільки ГУ Держгеокадастру в Одеській області затверджений перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого включена земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність. Позивачка вважає, що оскільки клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки були подані  20.06.2019 року та 04.07.2019 року - відповідач не мав прав 30.07.2019 року вносити дану земельну ділянку до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 03.01.2020 року, зобов`язання розглянути клопотання та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначається, що оскільки клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки були подані  20.06.2019 року та 04.07.2019 року - відповідач не мав прав 30.07.2019 року вносити дану земельну ділянку до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами. При цьому вказує, що повторна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є підставою для зобов`язання надати такий дозвіл.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із клопотанням (вхід. К-7182/0136-19 від 24.06.2019 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, державної форми власності, з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка має кадастровий номер 5123781600:01:001:0403, яка розташована на території Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, до якої додано: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру, графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування.
23.07.2019 року Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надало відповідь вих. №К-7182/0-4194/0/37-19 на заяву позивачки, з огляду на яку, на графічній частині долученій до клопотання не зазначено межу бажаної до відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, та на даний час відповідно до доручення від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 Віце прем`єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. передбачено, що під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності необхідно рахувати позицію органів місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування, однак станом на теперішній час у головного управління відсутня інформація щодо позиції Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо надання позивачу даної земельної ділянки у власність, а тому позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки.
04.07.2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із аналогічним клопотанням. 
Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 08.08.2019 року вих. №К-7940/0-4572/0/037-19 повідомило позивача про те, що відповідно до наказу головного управління від 18.09.2014 року № 77 зі змінами від 30.07.2019 року №326, бажана до відведення земельна ділянка входить до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, а тому відмовлено у наданні дозволу.
24.06.2019 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із запитом про доступ до публічної інформації, в якому просив надати інформацію про земельну ділянку за кадастровим номером 5123781600:01:001:0403.
Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом «Про розгляд запиту» від 01.07.2019 року вих. №ПІ-323/0-301/0/63-19 повідомило представника позивача про те, що відомості про земельну ділянку за кадастровим номером 4123781600:01:001:0403 не є складовою Державного реєстру земель та не підлягали перенесенню до державного земельного кадастру на вимогу пункту 4 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр». Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі № 420/5407/19, визнано протиправним та скасовано лист (відмову) Головного управління Держгеокадастру в Одеській №К-7182/0-4194/0/37-19 від 23 липня 2019 року «Про надання відповіді».
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання від 20.06.2019 року (вхід. №К-7182/1036-19 від 24.06.2019 року) ОСОБА_1 в порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 12.12.2019 року.
03.01.2020 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області прийнято наказ № 15-47/13-20-СГ, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області затверджений перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого включена земельна ділянка, яку бажає отримати у власність ОСОБА_1 .
Не погодившись з вищевказаною відмовою в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про  правомірність оскаржуваного наказу, оскільки, на момент розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та прийняття Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області рішення з цього питання, земельна ділянка щодо якої позивачем було подано клопотання наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30 липня 2019 року № 326, який не скасовано, була включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваного наказу про відмову відповідача з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та протиправність, колегія суддів виходить з наступного.  
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України  (далі по тексту -  ЗК України) та Законом України «Про землеустрій».
Згідно частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Стаття 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
В силу п.б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України  громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з абзацом 3 частини сьомої  статті 118 ЗК України  особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
Отже, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його наданні після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року в справі № 806/3095/17, від 17 грудня 2018 року у справі №№509/4156/15-а).
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у її наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
При цьому частиною сьомою  статті 118 ЗК України  визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Водночас, відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною другою 134 ЗК України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).
Частиною першою статті 136 ЗК України  визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.
У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.
Відповідно до частини другої вказаної статті встановлено, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.
У відповідності до частини третьої  статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Відповідно п.4 ч.4 ст. 136 ЗК України передбачено, що підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки.
Відповідно до частини третьої статті 135 ЗК України  організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Одеській області як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності є організатором земельних торгів та відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.
Так, спірна земельна ділянка належать до категорії земель сільськогосподарського призначення державної власності, що сторонами не заперечується, тому розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність, включення її в Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу права оренди на земельних торгах віднесено до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Одеській області.
При цьому, як зазначалося, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому приписи статті 136 Земельного кодексу України свідчать про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, це також є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного суду від 15.09.2020 року у справі № 815/3055/17, 19.02.2019 року у справі № №815/905/17
Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу ГУ Держгаокадастру в Одеській області від 30.07.2019 року № 326, доповнено перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно з Додатком № 1, затвердженого наказом Головного управління Держземагенства в Одеській області «Про затвердження переліку земельних ділянок» № 77 від 18.09.2014 року, земельними ділянками, визначеними додатком № 1 цього наказу.
Згідно з Додатком № 1 до вказаного наказу, перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами доповнено земельною ділянкою орієнтовною площею 17,9836 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Одеська обл., Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер: 5123781600:01:001:0403.
Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи позивача про те, що земельна ділянка, для отримання якої позивач подав клопотання неправомірно включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30.07.2019 року № 326, оскільки вказаний наказ є чинним, доказів на підтвердження факту його скасування позивачем не надано, а правомірність вказаного наказу та включення доповнення переліку земельних ділянок не є предметом оскарження у даній справі.
Доводи апелянта, що відповідач не мав прав 30.07.2019 року вносити дану земельну ділянку до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, оскільки клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки були подані  20.06.2019 року та 04.07.2019 року , колегія суддів вважає безпідставними. 
Так, перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав  на них,  які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема здійснює відведення такої земельної  ділянки  та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.
Таким чином, присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці здійснюється саме до включення земельної ділянки до переліку лотів.
Згідно ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній  ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5123781600:01:001:0403, а отже проведено її держану реєстрацію, що згідно з правовими нормами Земельного кодексу України є фактично процедурою підготовки лоту до торгів, а отже доводи апелянта в цій частині є помилковими.
Посилання ж апелянта на ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу України, являються помилковими, оскільки положення вказаної норми застосовуються саме при безоплатній передачі земельних ділянок громадянам у власність, а в даному випадку, позивачка звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо подальшого відведення у власність земельної ділянки, що врегульовано приписами ст. 118 Земельного кодексу України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ від 03.01.2020 року є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, оскільки на момент розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та прийняття Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області рішення з цього питання, земельна ділянка щодо якої позивачем було подано клопотання наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30 липня 2019 року № 326 була включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами. 
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на висновки викладені в рішеннях Верховного суду, оскільки спір виник з іншого предмету та підстав. Зокрема, у зазначених апелянтом справах, оцінювалася бездіяльність відповідача щодо неприйняття жодного із визначених ст. 118 ЗК України рішень з питань надання дозволу на розробку землевпорядної документації та, як наслідок, задоволення похідної вимоги. В даній справі предметом спору є рішення відповідача, яке прийнято за наявності правових підстав, визначених ст. 136 ЗК України.
Також, колегія суддів зазначає, що приписами частини 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, отже врахування рішень судів першої інстанції нормами права не передбачено, а тому колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на такі рішення 
Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію суду, щодо правомірності оскаржуваного наказу, а тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
                                                                 Повний текст постанови складено та підписано 21 жовтня 2020 року

Головуючий суддя:                                                                                            О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                                 А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                                 І. Г. Ступакова