Головуючий суду 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Доповідач -Дронська І.О.

Справа № 425/2621/20
Провадження № 22-ц/810/750/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року   м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:
головуючого судді Дронської І.О.,
суддів Коновалової В. А., Луганської В. М., 
учасники справи:
заявник Комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради 
боржник ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України)
апеляційну скаргу Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Мирошникової О. Ш. 28.09.2020 у м. Рубіжне Луганської області
у цивільній справі за заявою Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг
                                                     встановив:
24 вересня 2020 року Комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради звернулось до суду з заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості, яка складається з: 4426,75 грн боргу за послуги централізованого опалення;473,66 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості; 309,26 грн трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості; 210,20 грн витрат на сплату судового збору. 

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказуза заявою Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Заявник просить ухвалу суду скасувати в постановити нову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взята до уваги та обставина, що боржник у лютому 2017 року внес часткову плату у сумі 300 грн, у вересні 2017 року- 1479 грн 56 коп., у жовтні 2017 року – 235 грн, у листопаді 2017 року – 235 грн, у лютому 2018 року – 235 грн, загальна сума часткової сплати боргу боржником за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року становить 2484 грн 56 коп., що свідчить про визнання ним свого боргу та переривання строку позовної давності. 
ОСОБА_1 своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Так, відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції посилався на приписи п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, зазначивши при цьому, що стягувач у якості доказу додав до заяви розрахунок заборгованості, в якому період, за який нарахована заборгованість, починається з липня 2016 року, отже заява про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опаленнязаявлена за вимогою, щодо якої пройшов строк, який перевищує загальну позовну давність у три роки, встановлену ст. 257 ЦК Укаїни. 

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. 

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. 

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 

Відповідно до ч .1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 

У даній справі заявник просить про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості, яка складається з: 4426,75 грн боргу за послуги централізованого опалення;473,66 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості; 309,26 грн трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості. Заяву про видачу судового наказу подано до суду 24.09.2020, тобто в межах позовної давності(а.с.1), адже у матеріалах справи наявна посвідчена копія заяви-зобов`язання про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 25 вересня 2017 року на суму 2808,22 грн, узгодженого та підписаного обома сторонами.

Враховуючи зазначене боржник ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання зі сплати виниклої заборгованості відповідно до умов підписаної обома сторонами заяви-зобов`язання про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 25 вересня 2017 року на суму 2808,22 грн, але умови зазначені у вказаному зобов`язанні, боржником не виконуються, у зв`язку з чим станом на 21.09.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 4426,75 грн. 
Проте, суд першої інстанції не врахував цих обставин та зробив помилковий висновок про сплив строку, між тим, саме у тексті заяви про видачу наказу є посилання на договір реструктуризації. 

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про пропущення строку позовної давності. 

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені із неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, 368, 369, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради задовольнити. 
Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня постановлення.
Повна постанова складена 03 грудня 2020 року.

Головуючий   І. О. Дронська 

Судді В. А. Коновалова

В. М. Луганська