Справа № 759/3406/20                                                                                      Суддя в суді першої інст. - Жмудь В.О.
Провадження № 33/824/2340/2020                                                                               Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс (044) 284-15-77
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 жовтня  2020 року                                                                  м. Київ
 
         Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в таксі "Uber", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді І-ї інстанції,  ОСОБА_1 15.02.2020 о 21 год. 40 хв. керував автомобілем «Peugeot 301», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та рухався по вул. Стеценка, 21 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у закладі охорони здоров`я) ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки в судовому засіданні він присутній не був, а копію оскаржуваної постанови станом на день звернення з апеляційною скаргою не отримував.
Вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.
Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав копію паспорту, з якого вбачається, що зареєстрований він в Донецькій області, а тому справу про адміністративне правопорушення щодо нього мав розглядати суд першої інстанції за місцем його реєстрації.
Крім того, вказує, що був позбавлений можливості надати свої пояснення з приводу даної події.
Стверджує, що він взагалі не керував автомобілем, а просто стояв біля нього  в той момент, коли до нього підійшли працівники поліції.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
         З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували би наведені апелянтом підстави.
   ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлення про час та дату судових засідань апеляційного суду тричі направлялися на зазначену в апеляційній скарзі адресу.
Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги ч.ч.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка бере участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
 
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суддя І-ї інстанції оцінив з точки зору їх належності та допустимості,  зокрема: 
- протоколом серії ДПР18 №263385 про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2020 року, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в присутності двох свідків, з яким ОСОБА_1 ознайомлений;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що вказані свідки події підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;
- відеозаписом, з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; 
Судом першої інстанції враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що  ОСОБА_1 15.02.2020 о 21 год. 40 хв. керував автомобілем «Peugeot 301», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та рухався по вул. Стеценка, 21 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у закладі охорони здоров`я) ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
,  Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
   Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
  Положення п.4 розділу І цієї ж Інструкції визначають ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови та почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).
   Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
  У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а просто стояв біля автомобіля, спростовуються наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  які пояснили, що водій автомобіля «Peugeot 301», тікав  з автозаправної станції не розрахувавшись за бензин, у зв`язку з чим вони  перекрили ОСОБА_1   дорогу, щоб зупинити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП в місті Києві по вул. Стеценка 21, що територіально відноситься до Святошинського району, тобто належить до юрисдикції Святошинського районного суду.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що справу мала бути розглянута за місцем його реєстрації, не заслуговують на увагу.
Не заслогувують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, останній тричі повідомлявся про час, дату та місце слухання справи. Проте жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції не надсилав, у зв`язку з чим суддя, з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП, дійшла вірного висновку про необхідність розгляду справи без участі ОСОБА_1 .
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2020  року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає. 

  
Суддя                                                                                                  В.С. Полосенко