Постанова
Іменем  України 
 
16 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 318/3230/13-ц
провадження № 61-15711св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - виконавчий комітет Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, 
особа, яка подала апеляційну скаргу, -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року в складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З.,
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
У листопаді 2013 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (далі - виконавчого комітетуБлаговіщенської сільської ради)та просила визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право на спадкування майна, що залишилось після його смерті, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та  автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y, код кузова     НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , технічний паспорт НОМЕР_3 ; а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на це майно.
В обґрунтування позову зазначала, що   ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік її матері - ОСОБА_3 . 
Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля DAEWOO-FSO LANОS TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 . Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, обмежено дієздатних спадкоємців у нього не залишились. 
Зазначала, що з 2008 року проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без реєстрації, оскільки ті потребували постійного догляду. 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , а саме житловий будинок, який розташований за  адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 04 травня 2012 року, та  автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y, код кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , технічний паспорт НОМЕР_3 .
Додатковим рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2013 року доповнено рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на майно, що залишилось після смерті  ОСОБА_3 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 05 травня 2012 року, та автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y, код кузова     НОМЕР_1 , реєстраційний номер     НОМЕР_2 , технічний паспорт  НОМЕР_3 .
Суд першої інстанції виходив з того, що факт прийняття спадщини позивачем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 підтверджено матеріалами справи, позивач прийняла спадщину на загальних підставах, передбачених законодавством, тому наявні підстави для задоволення позову.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_2 , яка не була учасником справи, оскаржила їх в апеляційному порядку.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року та додаткове рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову  ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в запереченнях на апеляційну скаргу позивач визнала факт того, що особа, яка подала апеляційну скаргу, на день смерті спадкодавця була зареєстрована в спірному будинку, однак оспорила факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_3 .
Суд першої інстанції в порушення статей 33, 130 ЦПК України 2004 року не вирішив питання щодо складу осіб, які повинні брати участь у розгляді справи. 
Оскільки цивільний процесуальний закон не передбачає залучення осіб до участі у справі та стадії апеляційного провадження, апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з  касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасуватипостанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року і  залишити в силі рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 рокута додаткове рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року.
В обґрунтування касаційної скарги зазначала, що висновки судів про те, що оскаржувані рішення суду першої інстанції вплинули на права та обов'язки ОСОБА_2 , суперечать фактичним обставинам справи.
ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована у спірному будинку на день смерті ОСОБА_3 , однак не проживала разом з ним однією сім'єю, не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті.
Рішення суду першої інстанції не впливає на права та обов'язки ОСОБА_2 , оскільки факт реєстрації її місця проживання в будинку не надає їй право на спадкування майна.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
18 травня 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 19 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи                               в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Чоловіком ОСОБА_4 був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 .
Згідно технічного паспорту ТОВ ЗМБТІ від 20 лютого 2012 року ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .
Також ОСОБА_3 належав на праві власності автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Системний аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.
У справі, яка переглядається, із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулася особа, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, вважаючи, що рішенням суду вирішено питання про її права.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначав, що суд не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, що є підставою для ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Проте апеляційний суд не встановив наявність у особи, яка подала апеляційну скаргу, права на оскарження рішення та не перевірив, чи вирішив суд першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції.
Вирішення такого питання є першочерговим завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішенням суду першої інстанції не вирішено питання про права та інтереси особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 127/4368/18 (провадження № 61-1258св19).
У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції не дослідив питання, чи стосується прав та інтересів ОСОБА_2 оскаржуване нею рішення суду першої інстанції, не надав оцінки доводам та доказам особи, яка подала апеляційну скаргу, не мотивував свого рішення про порушення прав та інтересів особи, яка подала апеляційну скаргу, тому висновки про скасування рішення суду першої інстанції є передчасними.
Враховуючи те, що апеляційний суд не дослідив наявні у матеріалах справи докази, якими ОСОБА_2 обґрунтовувала право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також не здійснив перевірку, чи порушені права ОСОБА_2 рішенням суду першої інстанції, суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про наявність підстав скасування рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги особи, яка не брала участь у справі, зобов`язаний був виконати вимоги частини першої статті 352 та пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, тому відсутність правильних та обґрунтованих висновків про порушення прав та інтересів особи, яка подала апеляційну скаргу, ухваленим рішенням суду першої інстанції виключає можливість залишення оскаржуваної постанови апеляційного суду без змін.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Таким чином, в силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції позбавлений можливості ухвалити власне рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. 
За таких обставин судове рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального та процесуального права, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
  Головуючий	  В. О. Кузнєцов 	
 	 	
Судді	В. С. Жданова    С. О. Карпенко	
 	 	
 	В. А. Стрільчук   М. Ю. Тітов