Справа № 158/1631/20 	Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1295/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 грудня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року,  

                                        В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 17 липня 2009 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. За умовами цього договору позичальник отримав на платіжну картку кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник погодився на встановлення і зміну банком кредитного ліміту, на зміну тарифів та інших невід`ємних частин договору.
Позивач також зазначав, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 31 березня 2020 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 143359 грн, з яких: 2941,5 грн - заборгованість за тілом кредиту, 138638,11 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1780 грн –  пеня.
Посилаючись на зазначені обставини та на те, що кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника повернення частини суми заборгованості за кредитом, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 132099,04 грн, яка складається із: 2941,50 грн – заборгованість за кредитом; 129157,54 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом в період з 17 липня 2009 року по 17 січня 2020 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року позов у цій справі задоволено частково.
Постановлено стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 2941,05 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У задоволенні решти позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Апеляційний суд відповідно до вимог частини 13 статті 7, частини 1 статті 369 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитом скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
Матеріалами справи встановлено, що 17 липня 2009 року представник банку та позичальник ОСОБА_1 підписали анкету-заяву, у якій зазначено, що позичальник ознайомлений і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, а також виявив  бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна». Крім того, позичальник підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою визначено процентну ставку, види пені, комісії та штрафи по договору банківських послуг (а. с.15-16).
Отже, позичальник ОСОБА_1 , підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», погодився з умовами надання кредиту, у тому числі, і з умовами щодо нарахування процентної ставки.
Зокрема, підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру процентної ставки – 2,5 % в місяць, щодо порядку нарахування та сплати процентів, щодо порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу (а. с. 16).
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив суд стягнути з позичальника у свою користь, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, судом першої інстанції враховано, що при укладенні кредитного договору сторони не погодили базову відсоткову ставку.
Разом з тим, судом не взято до уваги те, що позичальник особисто підписав як анкету - заяву так і довідку про умови кредитування, в якій зазначено, що відсоткова ставка за кредитом складає 2,5 % на місяць.
Отже, позичальник погодився на умови договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами.
Доказів того, що ОСОБА_1 погасив кошти в рахунок сплати заборгованості за відсотками, матеріали справи не містять.
У своїй позовній заяві банк просив стягнути з відповідача в свою користь заборгованість по процентах за користування кредитними коштами за період з 17 липня 2009 року по 17 січня 2020 року.
Проте позивачем до позовної заяви додана довідка, із якої убачається, що за кредитним договором позичальнику останню кредитну картку видано на термін до лютого 2018 року (а. с. 14) .
Водночас згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом банком при визначенні розміру заборгованості застосовувалась відсоткова ставка у різних розмірах, а саме: від 30% (яка обумовлена умовами договору) до 43,2 % річних, яка не була погоджена позичальником (а. с. 5-8).
Із цього ж розрахунку убачається, що до 28 лютого 2018 року сума заборгованості за тілом кредиту змінювалась і станом на вказану дату становила 2941,5 грн. Після лютого 2018 року і до дня пред`явлення позову в суд банк не змінював суму заборгованості за тілом кредиту і саме таку суму заборгованості за тілом кредиту у позовній заяві просив стягнути банк з позичальника у свою користь. Відповідно до наданого позивачем розрахунком заборгованості за кредитом станом на 28 лютого 2018 року нараховано борг за процентами на поточну та прострочену заборгованість за кредитом на загальну суму 24 459,24 грн. При цьому у період з вересня 2014 року по лютий 2018 року банком був збільшений розмір процентів за користування кредитом, а саме: з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року – до 34,8 %, а за період з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року – до 43,2 %, хоча згідно довідки про умови кредитування, яку підписав позичальник, розмір процентів за користування кредитом складає 30 % річних (а.с.16).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 6666,84 грн з врахуванням процентної ставки 30 %, як було погоджено сторонами договору.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 189/2109/18.
Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, із-за невідповідності висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості зі сплати відсотків підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.
  За змістом частини 4 та 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами  в розмірі 6 666 грн 84 коп (шість тисяч шістсот шістдесят шість гривень 84 копійки).
У решті рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді