Ухвала
    
26 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 189/1043/16
провадження № 61-15344cк20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк», яка підписана представником Ковриженком Сергієм Олександровичем, на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2016 року акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - АТ «Сбербанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 318 000,00 грн.
 
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, в задоволенні позову АТ «Сбербанк» відмовлено.
 
19 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку АТ «Сбербанк» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Ковриженком С. О., на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року. АТ «Сбербанк» посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 189/1043/16 становить 318 000,00 грн та не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
АТ «Сбербанк»у касаційній скарзі вказує, що ціна позову у справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у спорах про особливості притягнення роботодавцем до матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення трудових обов`язків у разі, якщо одночасно роботодавець пред`являє вимоги і до інших осіб, винних у заподіянні шкоди, які не є працівниками, за правилами цивільного законодавства. 
 
Проте АТ «Сбербанк» не обґрунтувало, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. АТ «Сбербанк» у касаційній скарзі вказує, що справа має для банку виняткове значення, оскільки банк є фінансовою установою і позитивне або негативне судове рішення у справі матиме істотні наслідки для дотримання банківськими працівниками правил проведення розрахунково-касових операцій, середньоденний обсяг яких у банку становить десятки мільйонів гривень. Проте АТ «Сбербанк» не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для АТ «Сбербанк».
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «Сбербанк» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити акціонерному товариству «Сбербанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                В. І. Крат
 
                                                                                                                       Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                   М. М. Русинчук