УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/1371/20
Провадження № 22-ц/4820/1441/20
Категорія: 39
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В.,Талалай О.І.
секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю позивачки ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/1371/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2020 року (суддя Козак О.В., повне судове рішення складено 16 липня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
       Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який проживав в с. Розсоша Хмельницького району із сином ОСОБА_2 . Позивачка вважала, що батько склав заповіт на ім`я брата, однак з братом вона не спілкується, а повідомлень від нотаріуса про те, що вона є спадкоємцем за законом їй не надходило. Зважаючи на викладене, позивачка вважає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 березня 2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2020 року в задоволені позову відмовлено.         Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянтка зазначає, що нотаріус не виконала відповідні нотаріальні дії, передбачені нормами Закону України «Про нотаріат», крім того, на думку позивачки, нотаріусом незаконно було заведено спадкову справу до майна померлого. ОСОБА_1 вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини із поважних причин, адже не знала про відсутність заповіту батька на користь брата, а тому просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
Відзив від учасників справи не надходив.
Апелянтка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.
Представник Хмельницької районної державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 до суд не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином. 
Від завідувачки Хмельницької районної державної нотаріальної контори Д. Кушал надійшло клопотання щодо розгляду справи у відсутності представника контори.
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який був власником земельної ділянки площею 0,5500 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с.46, 47). 
Згідно свідоцтва про право на спадщину від 17.10.2015 року спадкоємцем зазначеного майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його син ОСОБА_2 (а.с.52).
Також встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане підтверджується копією повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 , де батьками останньої зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , копією повторного свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 15 грудня 2010 року, за яким ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_6 та копією повторного свідоцтва про зміну імені від 28 травня 2013 року, за яким ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 2-5).
Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою від 10.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого з підстав пропуску строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця та повідомлено позивачку про необхідність звернення до суду для встановлення додаткового строку щодо прийняття спадщини (а.с. 59).
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції вірно виходив із недоведеності позивачкою поважності причин пропуску такого строку, а необізнаність позивачки про відсутність заповіту та не повідомлення її про те, що вона є спадкоємцем за законом, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. 
Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального і процесуального права та надав відповідну правову оцінку всім фактичним обставинам справи і доказам.
Так, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220, 1221, 1270 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини суд визнав поважними.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які надані в абзаці 6 пункту 24 Постанови від 30.05.2008 року №3 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного у ст. 13 ЦПК України, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). 
Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.
Посилання апелянта на те, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є її не обізнаність про наявність спадщини за законом, судова колегія вважає помилковими, адже ОСОБА_1 знала про час відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , батька позивачки, і доказів існування перешкод для її звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України надано не було. А аргументи ОСОБА_1 про те, що вона думала, що спадкодавець ОСОБА_3 склав заповіт на користь брата, не є поважною причиною для поновлення строку на подання нею заяви про прийняття спадщини за законом майже через сім років з часу відкриття спадщини. 
Доводи апеляційної скарги про невідповідність дій нотаріуса при заведення спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 , а саме порушень ст. ст. 50, 63 Закону України «Про нотаріат», п. 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій та посилання в апеляційній скарзі на необхідність зобов`язання скасування вчиненої нотаріальної дії та зобов`язання державної нотаріальної контори вчинити певну нотаріальну дію на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, виходячи із наступного.
Так, відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без руху з підстав не зазначення позивачем змісту позовних вимог та не сплати судового збору. 
І на виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 надано до суду нову редакцію позовної заяви, в якій остання просила постановити рішення про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та зобов`язати державну нотаріальну контору Хмельницького району у визначений судом термін прийняти її заяву про прийняття спадщини та видати їй свідоцтво про право на спадщину (а.с.14-15).
11 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила не брати до уваги другу вимогу в позовній заяві про зобов`язання нотаріальної контори у визначений термін прийняти заяву позивачки та видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.16)
Так як суд першої інстанції не розглядав зазначені вище підстави позову, відтак ці підстави, не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції. 
Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Судді                                                А.П. Корніюк
І.В. П`єнта
О.І. Талалай