УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/19555/19
Провадження № 22-ц/4820/1513/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Грох Л. М., Спірідонової Т. В.,
секретар судового засідання Садік Н. Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/19555/19 за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року (суддя Козак О. В., повне судове рішення складено 13 липня 2020 року) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
Позивач звернувся з позовом та в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 травня 2018 року біля 18 годин 20 хвилин на автодорозі «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знаменка» поблизу повороту на с. Водички Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33076» реєстраційний номер НОМЕР_1 з несправною гальмівною системою, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.п.2.3 (б), 10.1, 34.4, 31.4.1 (а,б,в), 31.4.2 (а,б), 1.1 (Горизонтальна розмітка) та раптово виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 автомобілем «RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому як пасажирові були спричинені тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент нанесення, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 11 травня по 25 травня 2018 року і Красилівській ЦРЛ з 29 травня 2018 року по 08 червня 2018 року та на амбулаторному лікуванні у тій же лікарні з 09 червня 2018 року по 03 липня 2018 року. В подальшому тривалий час лікувався вдома. Через головні болі він вимушений періодично звертатися за медичною допомогою.
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 pоку ОСОБА_2 засуджений за частиною 2 статті 286 КК України до позбавлення волі строком на три роки. При вирішенні кримінальної справи судом розглядалися і цивільні позови потерпілих у справі. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 25 лютого 2019 року скасований в частині заявлених цивільних позовів та справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
На лікування витратив понад 40000 грн, у тому числі за відповідний догляд у лікарні. Тривалий час був позбавлений можливості нормально спілкуватися з людьми, працювати, значно втратив своє здоров`я, переніс стреси і нервові потрясіння. Спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 300000 грн.
Позивач після уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 матеріальні збитки у сумі 28000 грн та моральну шкоду у сумі 120000 грн; з ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» -матеріальні збитки у сумі 20000 грн і 180000 грн моральної шкоди.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 99543,22 грн і 2724,03 грн - витрат на правничу допомогу, а всього 102267,25грн. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь   ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди 9135,63 грн і 456,78 грн на відшкодування моральної шкоди, 194,40 грн витрат на правничу допомогу, а всього 9786,81 грн.
У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові до товариства. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що для реалізації позивачем права на отримання страхового відшкодування необхідним є подання страховику за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності заяви на виплату страхового відшкодування. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено строк розгляду заяви протягом 90 днів. Позивач не звертався до товариства із заявою про виплату страхового відшкодування, тому строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом не настав і страхова компанія не порушила права ОСОБА_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5  зазначив, що у момент дорожньо-транспортної пригоди він був пасажиром в автомобілі, яким керував ОСОБА_4 , якого працівники відділення ТзДВ СК «Альфа-Гарант» ввели в оману з приводу того, що страхове відшкодування буде отримано усіма потерпілими одразу після надання копії вироку суду. Представник страхової компанії був присутній при огляді автомобіля ОСОБА_2 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.
У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Згідно з вироком суду відповідач 11 травня 2018 року біля 18 години 20 хвилин у порушення підпунктів 31.4.1 (а, б, в), 31.4.2 (а, б) пункту 31.4 Правил дорожнього руху України керував належним йому автомобілем «ГАЗ 33076» реєстраційний номер НОМЕР_1 з несправною гальмівною системою, що полягає у внесенні непередбачених конструкцією змін, а саме: намотуванні на поршень головного тормозного циліндра нитки, значному зношуванні деталей головного циліндра, порушення його герметичності, значного зношення фракційної накладки передньої гальмівної колодки задніх правих коліс, невідповідності усталеного сповільнення транспортного засобу та з несправним рульовим керуванням, що полягає у перевищенні на 35 градусів сумарного люфту та непередбачуваних конструкцією значних радіальних і осьових переміщень рульового валу в підшипниках рульової колонки. Під час руху зі швидкістю біля 30 км/год по автодорозі М-12 «Стрий-Тернопіль- Кропивницький-Знаменка» в напрямку від м. Хмельницького до м. Волочиськ Хмельницької області, на 242 км цієї автодороги, ОСОБА_2 у порушення пунктів 2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, у невстановленому місці змінив напрямок руху ліворуч, перетнувши суцільну лінію розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, перетинати яку заборонено, та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Renaut Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_4 рухався зі швидкістю біля 50 км/год по цій же дорозі у зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій і пасажири автомобіля «Renaut Logan» отримали тілесні ушкодження, зокрема ОСОБА_1 - у вигляді перелому скроневої кістки справа по шву з переходом на основу справа, рани м`яких тканин потиличної ділянки голови справа, розриву барабанної перетинки правого вуха, які відносяться до категорії тяжких, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння.
Порушення водієм ОСОБА_2 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 №1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, що стались.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року в частині вирішення цивільних позовів потерпілих до ТзДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення шкоди скасовано, а матеріали провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд у той же суд у порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 лютого .2020 року вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2019 року та ухвала Хмельницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року залишені без змін.
Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6968325, укладеного між ТзДВ СК «Альфа-Гарант» і ОСОБА_2 , (термін дії з 31.08.2017 по 30.08.2018), забезпеченим транспортним засобом є «ГАЗ 33076» реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 грн, за шкоду заподіяну майну 100000 грн; розмір франшизи 1000 грн. 
Згідно з документами медичних закладів ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні: у Хмельницькій обласній лікарні з 11.05.2018 по 25.05.2018, у нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 11.05.2018 по 25.05.2018, в неврологічному відділенні Красилівської центральної районної лікарні з 29.05.2018 по 08.06.2018; а також звертався до Красилівської центральної районної лікарні за медичною допомогою і знаходився на амбулаторному лікуванні в невропатолога у період з 09.06.2018 по 03.07.2018. Під час лікування йому призначалася значна кількість медичних препаратів, перелік яких міститься в епікризі нейрохірургічного відділення Хмельницької обласної лікарні, у виписці з історії хвороби №10932, у листах Красилівської центральної районної лікарні №53 від 21.01.2019 і №56 від 21.01.2019. Медикаменти були придбані за кошти хворого, на підтвердження чого надані чеки.
Задовольняючи позов до ТзДВ СК «Альфа-Гарант», суд виходив з того, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону. Встановлені судом фактичні обставини справи сторонами не оспорюються.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
 У силу статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).
У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
За вимогами статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.
Пунктом 33.1.4 статті 33 Закону №1961-I передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-I страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону №1961-I підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:
-  навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
-  неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону №1961-I строк є присічним і поновленню не підлягає.
Отже, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування  передбачені у статті 37 Закону №1961-I, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Разом з тим, у Законі №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
У контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі №1961-I не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого. 
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15.
У справі страховий випадок (ДТП) стався 11 травня 2018 року. Цивільний позов ОСОБА_1 (позовна заява датована 03.01.2019) був предметом розгляду у кримінальній справі, вирок в якій постановлений 25 лютого 2019 pоку. Тобто, позивач заявив вимоги у межах установленого законом річного строку. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-I щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-I, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду з позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
З урахуванням наведеного не заслуговує на увагу посилання ТзДВ СК «Альфа-Гарант» в апеляційній скарзі на те, що відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 не звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді Л. М. Грох

Т. В. Спірідонова