ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року	Львів	Справа № 140/13152/20 пров. № А/857/12547/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Обрізка І. М., Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання –   Гром І. І.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області  на ухвалу Волинського  окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року про забезпечення адміністративного позову в справі № 140/13152/20 (головуючий суддя – Мачульський В. В., м. Луцьк) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВОЛИНЬТАБАК” до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ВОЛИНЬТАБАК” звернулося до Волинського  окружного адміністратив5ного суду із клопотанням про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.08.2020 №65863 про відповідність ТзОВ “ВОЛИНЬТАБАК” пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість та внесення до Журналу ризикових платників.
Дане клопотання мотивоване  тим, що внаслідок прийняття податковим  органом рішення про віднесення позивача до ризикових платників податку  повністю блокується господарська діяльність товариства, оскільки ТзОВ “ВОЛИНЬТАБАК” не може реєструвати податкові накладні, тому ніхто з контрагентів не купуватиме у нього товар. За вказаних обставин товариство не отримає прибуток, також відсутні кошти на оплату оренди, виплати заробітної плати працівникам, сплати податкових платежів, а у випадку не вжиття заходів по забезпеченню позову до моменту вирішення справи по суті, позивач взагалі ризикує припинити свою діяльність.
Ухвалою Волинського  окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року заяву задоволено. Зупинено дію рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань   зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.08.2020 №65863 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю “ВОЛИНЬТАБАК” пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість та внесення до Журналу ризикових платників.
Не погодившись із постановленою ухвалою, відповідачем – Головним управлінням ДПС у Волинській області подано  апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати ухвалу про   забезпечення адміністративного позову та прийняти нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, яка підлягає скасуванню. Зазначено, що позивачем не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку та можливість заподіяння  правам, свободам та інтересам позивача  шкоди, яку неможливо виправити,  а єдиним негативним наслідком для платника податку може бути зупинення реєстрації податкової накладної. Також апелянт вказує, що внесення платника податку до переліку ризикових платників податків є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень по збиранню та формуванню податкової інформації, яка сама по собі не створює для платника жодних правових наслідків.
Представник відповідача  - Головного управління ДПС у Волинській області, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити в повному обсязі, скасувати ухвалу про забезпечення позову та прийняти ріщення, яким відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.
Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча  належним чином були  повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення, надані представником Головного управління ДПС у Волинській області, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).
Отже процесуальним законом встановлені виключні обставини, які можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Згідно з ч.4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
За правилами ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Фактично метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Також вжиття заходів забезпечення гарантує виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.
Встановлено, що рішенням комісії Головного управління  ДПС у Волинській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 31.08.2020 №65863 ТзОВ “ВОЛИНЬТАБАК” віднесено податковим органом до ризикових платників податків на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 31.08.2020 №65863 контролюючим органом слугувало здійснення позивачем реєстрації податкових накладних на поставку тютюнових виробів для суб`єктів господарської діяльності, в яких вбачається участь у схемах мінімізації. Контрагенти не забезпечені достатньою кількістю працюючих, основними засобами, нерухомим майном для зберігання товару. Зокрема, в адресу ТЗОВ “ВЕЛПАР” (43518921) виписано податкові накладні на суму ПДВ 28313,3 грн., який в червні, серпні поточного року здійснив виписку податкових накладних в адресу ТОВ “ІЛАРІУС ПРО” (43399085) та ТОВ “Айріш Лайт” (код 43339445) (новостворені платники, кількість працюючих - 1 особа), в яких відсутня подальша реалізація. На ТзОВ “ІСТ ГРУП Україна” (42020658) виписано податкові накладні па суму ПДВ 62594,99 грн. (внесений в перелік Ризикових платників 11.06.2020 року, який в травні цього року виписав податкові накладні в адресу ТзОВ “ПЕРСОНАЛ ТРЕЙДІНГ” (32845974) - внесений в перелік Ризикових платників 16.04.2020, наймані працівники відсутні, подальша реалізація відсутні. Отже, існує ризик порушення норм податкового законодавства, а саме: складання податкових накладних за наявності об`єктивних ознак неможливості фактичного здійснення операцій з постачання тютюнових виробів.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України проведення суб`єктом господарювання у встановлені терміни реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що адмініструє орган ДПС, легалізує здійснення таким суб`єктом операцій з постачання товарів (послуг) та є підставою для покупця для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, при цьому пунктом 201.16 статті 216 цього Кодексу передбачено, що реєстрація податкової накладної може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 “Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних”, яка набула чинності 01.02.2020 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Порядок №1165). 
Згідно з пунктом 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Згідно з пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податків підставою для віднесення платника податків до ризикових є наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. 
Пунктом 2 вищевказаного Порядку наведені наступні терміни:
- критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик;
- ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складення та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту “а” або “б” пункту 185.1 статті 185, підпункту “а” або “б” пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.
Отже, питання відповідності платника податків Критеріям ризиковості платника податків має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання таким платником для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації.
При цьому моніторинг проводиться в автоматизованому порядку.
Наведені вище норми податкового законодавства  свідчать про те, що включення позивача до переліку ризикових платників податку на додану вартість тягне за собою правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих платником та  такі наслідки носять для позивача негативний характер, оскільки на саме позивача покладається додатковий обов`язок щодо надання пояснень та документів, при цьому, остаточне рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову в реєстрації буде прийнято лише після надання таких пояснень та документів, разом з тим такі приймаються, однак не реєструються, а доказів їх повернення податковим органом не надано та, окрім цього, контрагенти позивача не мають можливості сформувати податковий кредит за податковою накладною, реєстрація якої зупинена, що у подальшому призводить до  припинення господарських відносин між позивачем та його контрагентами.
З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ “ВОЛИНЬТАБАК” формує показники податкової звітності за наслідками здійснення господарських операцій з придбання тютюнових виробів у виробників та дистриб`юторів тютюнових виробів та подальшої їх реалізації на митній території України. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується також та  обставина, що оскаржуване позивачем рішення стало підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, що подані товариством при здійсненні операцій з постачання тютюнових виробів покупцям ТЗОВ “ВЕЛПАР” та ТзОВ “ІСТ ГРУП Україна”.
Отже, спірним рішенням порушуються права платника податків в частині виконання податкового обов`язку при постачанні товарів скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну, яка є підставою для нарахування контрагентами позивача сум ПДВ до податкового кредиту, а також покладає на товариство додатковий обов`язок щодо надання пояснень та документів на підтвердження здійснення господарської операції.
Колегія суддів звертає увагу  на те, що ряд контрагентів позивача після винесення рішення про віднесення ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК» до категорії ризикових повідомили відповідними листами директора ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК» ОСОБА_1 про неможливість подальшої співпраці та ведення спільної господарської діяльності у зв`язку із неможливістю скористатися їхнім правом на формування податкового кредиту (а.с.98-102).
На переконання суду, через наявність ознак протиправності рішення, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки зупинення реєстрації податкових накладних призводить до негативних наслідків для товариства, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності через зупинення реєстрації податкових накладних,   розірвання ділових відносин з контрагентами, покладення додаткового обов`язку на позивача щодо подання документів та погіршення ділової репутації, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на здійснення господарської діяльності як платника податку на додану вартість, дасть можливість позивачу до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення діяльності та реєстрацію податкових накладних.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Салах Шейх проти Нідерландів”, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. 
При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
У справі “Беєлер проти Італії” Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено “справедливий баланс” між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі “Інтерсплав” проти України” Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати “справедливий баланс” між інтересами особи і суспільства.
Колегія суддів наголошує, що вжиття   заходів  забезпечення позову жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову наведено достатні аргументи, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, обраний спосіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.
Апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження того, що даним заходом забезпечення позову може бути завдана більша шкода, ніж та, якій можна запобігти, натомість заявником доведено, що застосуванням даного заходу можна запобігти значно більшій шкоді, ніж та, яка може бути завдана.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області – залишити без задоволення, а ухвалу Волинського  окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року   забезпечення адміністративного позову в справі №  140/13152/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 22  грудня 2020 року.