Ухвала
04 грудня 2020 року
м. Київ
провадження № 61-164вп20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув заяву ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби 
в Одеській області, Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державний архів Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області, Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державний архів Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що він 
є громадянином Республіки Молдова та має намір звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою отримання посвідки на тимчасове проживання на території України. Для цього йому необхідно отримати оригінали документів, що підтверджують факт народження його дідуся - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України.
Разом із тим, до заяви  ОСОБА_1 додав копію паспорта громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , виданого в Єрусалимі 06 березня 2018 року та дійсного до 05 березня 2023 року. При цьому, копія паспорта громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , яка вказана у додатках до заяви, або будь-які інші докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 
є громадянином Республіки Молдова, у матеріалах справи відсутні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право 
в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 496 ЦПК України передбачено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Аналогічна норма міститься у статті 73 Закону України «Про міжнародне приватне право».
Згідно з пунктами 6, 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у таких випадках: якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.
Відповідно до статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.
Аналіз положень частини другої статті 316 ЦПК України свідчить, що Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, виключно за зверненням громадянина України, який проживає за її межами.
Вказаний висновок неодноразово підтверджено Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 24 лютого 2020 року (провадження № 61-25вп20), від 10 квітня 2020 року (провадження № 61-51вп20), від 07 серпня 2020 року (провадження № 61-101вп20).
Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 є громадянином Ізраїлю, відсутні правові підстави, передбачені частиною другою статті 316 ЦПК України, для визначення Верховним Судом підсудності справи за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Керуючись статтею 316, 496 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області, Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державний архів Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Д. Д. Луспеник