УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 278/2892/16-к
провадження № 51-8943ск18
Верховний Суд колегією суддів 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016060170001181, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого у тому АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі — КК України),
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Суть питання
За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. 
Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 30 травня 2018 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями засуджений   ОСОБА_5 , звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, за наслідками розгляду яких касаційний суд постановив такі рішення:
1)     ухвалою від 01 жовтня 2018 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків;
2)     ухвалою від 02 листопада 2018 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки він не усунув недоліки своєї касаційної скарги, яку було залишено без руху;
3)     ухвалою від 21 вересня 2020 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки він подав її поза межами строку на касаційне оскарження іі при цьому не порушував питання про поновлення йому такого строку.
В черговий раз засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, яку можна вважати касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів стосовно нього та перенести розгляд справи до іншого суду в будь-який регіон України.
При цьому ОСОБА_4 до касаційної скарги долучив клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. Згідно положень ч. 7 цієї статті якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.
Ухвала апеляційного суду, якою вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишено без змін, була постановлена 30 травня 2018 року і вручена йому (згідно з інформацією, наданою працівником ДУ «Коростенська виправна колонія №71», в якій засуджений відбуває покарання) 08 червня 2018 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 10 вересня 2018 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 27 жовтня 2020 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто, більше, ніж через 2 роки, після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
У поданому клопотанні ОСОБА_4 не навів жодних об`єктивних доводів на обґрунтування поважності причин пропуску ним строку на касаційне оскарження постановлених стосовно нього судових рішень.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене засудженим клопотання не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року.
Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                  ОСОБА_3