ОКРЕМА ДУМКА
Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Синельникова Є. В.
14 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 210/2271/19
провадження № 61-19033сво19
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову, якою залишив касаційну скаргу комунального підприємства «Кривбасводоканал» залишив без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року без змін.
Свої висновки Об`єднана палата Касаційного цивільного суду обґрунтувала тим, що перелік виплат, які здійснював Фонд соціального страхування від нещасних випадків станом на час настання страхового випадку у цій справі, був визначений у статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» N 1105-XIV. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягали виплаті особам, що перебували на його утриманні, вказаним Законом було віднесено одноразову допомогу, пенсію у зв`язку з втратою годувальника та відшкодування вартості пов`язаних з похованням ритуальних послуг. Виплата Фондом соціального страхування від нещасних випадків сум в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого у зв`язку із нещасним випадком на виробництві, членам сім`ї зазначеним Законом не передбачалась. Така шкода за наявності для цього підстав повинна відшкодовуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР.
Свою думку щодо застосування положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» я висловлював у постанові від 08 квітня 2020 року                            № 210/2272/19, цієї думки я дотримуюсь і надалі.
Моя думка базується на тому, що у відповідності до статті 1 Закону України 
«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (тут і надалі у редакції, яка була чинною на момент настання страхового випадку - ІНФОРМАЦІЯ_1) завданням страхування від нещасного випадку є відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим особам та членам їх сімей.
Підпунктом «е» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи особам, які перебували на його утримання грошову допомогу за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. 
Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинило застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг (частина друга 
статті 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»).
Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть (частина перша статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»).
Конституційний Суд України у Рішенні по справі N 1-32/2008 від 08 жовтня 
2008 року (N 20-рп/2008) за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту «б» підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати) дійшов висновку, що абзацом третім пункту 5 розділу I Закону N 717-V (717-16) виключено підпункт «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону N 1105-XIV, де зазначалося, що у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та у повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому (абзац п`ятий пункту 5).
У відповідності до статті 147 Конституції України у редакцій, чинній на час прийняття Конституційним Судом України вищезазначеного рішення, Конституційний Суд України був наділений повноваженнями надавати офіційне тлумачення законів України.
Тлумачення положень підпункту «е» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», застосоване Конституційним Судом України у Рішенні N 1-32/2008 від 08 жовтня 2008 року (N 20-рп/2008), засвідчує, що у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та у повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок смерті працівника, виплачуючи особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. У випадку смерті особи потерпілими є близькі родичи загиблого.
Подібне тлумачення підпункту «е» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було застосовано Великою Палатою Верховного Суду.
У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня         2018 року у справі № 210/5258/16-ц, у пункті 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, провадження № 14-288цс19 зазначено наступне: «…відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону № 1105-XIV у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому». Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду                        від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц. 
Крім того, у вищевказаних постановах Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо відшкодування шкоди на підставі  Закону № 1105-XIV повинні вирішуватися на підставі норм, які були чинними на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. 
Отже, враховуючи тлумачення положень підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону N 1105-XIV Конституційним Судом України у рішенні по справі N 1-32/2008 від 08 жовтня 2008 року (N 20-рп/2008) та Великою Палатою Верховного Суду у наведених вище справах, вважаю, що відшкодування завданої позивачу моральної шкоди внаслідок смерті батька, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні ним трудових обов`язків, має проводитись за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (Фонду соціального страхування).
 
Суддя                                                                                                    Є. В. Синельников