Ухвала
09 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 738/500/20
провадження № 61-15474ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі відокремленого підрозділу Філії «Менський сир» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (далі - ПП «Консалтингова фірма «Прометей») заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у загальній сумі 57 167, 58 грн.
Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ПП «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 14 663,46 грн заробітної плати, яка визначена без утримання податків і зборів, відрахувань для покриття заборгованості працівника перед підприємством; 42 839,28 грн середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівнику сум по заробітній платі, який визначений без утримання податків і зборів. ПП «Консалтингова фірма «Прометей» під час виконання рішення зобов`язане нарахувати, утримати, сплатити податки і збори із заробітної плати та із середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівнику сум по заробітній платі, а також здійснити відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством і виплатити ОСОБА_1 суми, призначені судом, зменшені на суми податків, зборів і відрахувань. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу ПП «Консалтингова фірма «Прометей» залишено без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року залишено без змін.
22 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку ПП «Консалтингова фірма «Прометей» подало касаційну скаргу на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року у цивільній справі № 738/500/20, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
ПП «Консалтингова фірма «Прометей» реалізувало своє право на апеляційний перегляд справи № 738/500/20.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії».
Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Ціна позову в справі №738/500/20 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу закону.
Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Незгода позивача із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. При цьому доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів у справі.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних було передбачуваним; відповідачем реалізовано право на апеляційний перегляд справи, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання ПП «Консалтингова фірма «Прометей» про зупинення виконання рішення Менського районного суду Чернігівської області 
від 01 липня 2020 року та постанови Чернігівського апеляційного суду
від 23 вересня 2020 року.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в цивільній справі № 738/500/20.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     В. В. Шипович
                   Є. В. Синельников
                                                                                                           С. Ф. Хопта