ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Херсон
справа № 766/8082/19 
провадження № 22-ц/819/934/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Геленко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Стархова Група «ТАС» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Прохоренко В.В. від 29 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди,
встановив:

У квітні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 02.01.2019 року о 13 годині 33 хвилини у м. Херсоні на перехресті вулиць Університетська (колишня 40 років Жовтня) і Чорноморська ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ТОYОТА RАV 4, державний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, повертаючи ліворуч, не впевнилася в безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_2 під його керуванням, який рухався в зустрічному напрямку прямо.
В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу.
Цивільно-правова відповідальність відповідача-власника автомобіля ТОYОТА RАV 4, державний номер НОМЕР_1 , згідно договору обов`язкового страхування АМ/7350134 від 10.06.2018року на момент вчинення ДТП була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС».
Власником автомобіля Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 . 
03 січня 2019 року у визначені законом строки ним подано до АТ "СГ "ТАС" заяву про виплату страхового відшкодування встановленого зразка, надано відповідні документи і пошкоджений транспортний засіб для огляду, однак йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на статті 35.2, 36.2 Закону України №1961-IV з підстав відсутності необхідних документів, що підтверджують право власності на пошкоджене майно на день ДТП.
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження за №АВє-11 від 16.01.2019 року ринкова вартість автомобіля на дату пошкодження становить 56 064,10 грн., вартість відновлювального ремонту складає 208 402,87грн. 
Посилаючись на те, що вказаним автомобілем він (позивач) керував на відповідній правовій підставі за наявністю посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на даний транспортний засіб, договору страхування, а тому як особа, якій завдано шкоди, має право на її відшкодування, позивач просив суд стягнути на його користь із ПАТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 56 128,30 грн., з них: відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну в розмірі 56 064,10 грн, судові витрати на поштову кореспонденцію в сумі - 64,20 грн; стягнути з ОСОБА_2 суму в розмірі 2 022,00 грн, з яких витрати на послуги експерта -1 984,00 грн, витрати на поштову кореспонденцію 38,00 грн, а також стягнути з відповідачів на його користь судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 січня 2020 року позов задоволено частково та постановлено:
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 загальну суму 56 128,30 грн, з якої 56 064,10 грн - страхове відшкодування, 64,20 грн - витрати на поштову кореспонденцію.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поштову кореспонденцію в сумі 38,00 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 384,20 грн.
В решті позову відмовити.
В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання страхового відшкодування не відповідають обставинам справи, зроблені за відсутності належних доказів, підтверджуючих у нього як у потерпілого права власності на майно, якому заподіяно шкоду, та суперечать положенням цивільного законодавства, що регулює спірні правовідносини. 
Також вказує на те, що судом першої інстанції під час вирішення питання щодо визначення суми страхового відшкодування не враховано положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та визначено до стягнення ринкову вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди без вирахування ринкової вартості після дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, вважає, що судом безпідставно стягнуто з відповідача витрати на поштову кореспонденцію, оскільки наведені витрати не є страховим відшкодуванням в розумінні положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також не відносяться до судових витрат.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її доводи не визнав, вважає, що має право на відшкодування шкоди з підстав, визначених статтями 396 та 1187 ЦК України, оскільки керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Також вказав на те, що у зв`язку із фізичним знищенням транспортного засобу та через скрутне матеріальне становище ним було відчужено автомобіль у пошкодженому стані, за що отримано кошти в сумі 25 500 грн, а тому вважає, що стягненню підлягає різниця між сумою заподіяної шкоди, визначеною експертним дослідженням та отриманою сумою від реалізації автомобіля, а саме: 30 564, 10 грн. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Мусулевський А.А. доводи скарги не визнав, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Рішення суду мотивовано тим, що транспортний засіб, яким на законних підставах володів позивач, був пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС», тому наведене товариство в межах суми страхового відшкодування зобов`язано відшкодувати позивачеві реальну вартість втраченого майна у визначеному ним розмірі.
В процесі розгляду справи суд встановив, що 02 січня 2019 року в м.Херсоні на перехресті вулиць Університетська (колишня 40 років Жовтня) та Чорноморська ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, повертаючи ліворуч, не впевнилася в безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем Volrswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , який рухався прямо в зустрічному напрямку.
Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2019 року, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Raf, номерний знак НОМЕР_1 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» згідно із договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/7350134 від 10.06.2018 року, який діяв з 11.06.2018 року по 10.06.2019 року.
Умовами наведеного договору обов`язкового страхування визначена страхова сума за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 гривень та розмір франшизи- нуль гривень (а.с.69).
Власником автомобіля Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , а позивач володіє та користується ним на відповідній правовій підставі за наявністю документів, визначених пунктом 2.1 (а,б,г) Правил дорожнього руху.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені статтею 1192 ЦК України, відповідно до якої, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Порядок здійснення страхового відшкодування шкоди, заподіяної третій особі за участю застрахованого транспортного засобу, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до положень статті 22 якого  у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 28 наведеного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема,  з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Як визначено статтями 29 та 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно із висновком №АВэ-11 експертного товарознавчого дослідження із визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу, складеного 22 січня 2019 року Херсонською торгово-промисловою палатою за заявою ОСОБА_1 і проведеного за участю позивача як володільця транспортного засобу та представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Баштового Н.А., вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 02.01.2019 року в результаті ДТП в цінах за станом на час виконання цього дослідження складає 208 462,87 грн, а ринкова вартість цього транспортного засобу на момент пошкодження становить 56 064, 10грн. 
Отже, враховуючи, що передбачені згідно з експертним висновком про оцінку витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують вартість цього транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, він вважається фізично знищеним, а його ремонт- економічно необґрунтованим.
31 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 56 064грн, однак отримав відмову з посиланням на пункт 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з вимогою надати нотаріально посвідчену довіреність від власника автомобіля на право отримання страхового відшкодування.
Відповідно до положень статті 35 наведеного Закону  для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 
До цієї заяви додаються, серед іншого,  документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником  та документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну.
Пунктом1.3 статті першої Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 керував пошкодженим транспортним засобом на підставі пункту 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого правовою підставою для керування транспортним засобом є наявність у водія посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на даний транспортний засіб.
При цьому пунктом 2.2 Правил дорожнього руху передбачено, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Отже, право володіння пошкодженим транспортним засобом виникло у позивача на підставі, встановленій законом , тому він відповідно до статті 396 ЦК України має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).
При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін.
Таким чином, позивач має статус потерпілого в розумінні положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже,- має право на отримання страхового відшкодування у спірних правовідносинах без надання йому відповідних повноважень на це власником пошкодженого транспортного засобу.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, які відповідачем не спростовані, та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС» вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу.
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування, суд не врахував, що в результаті механічних пошкоджень автомобіль Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , є фізично знищеним, тому відповідно до вимог статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Суд на наведені обставини та положення норм матеріального права уваги не звернув та вартість пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди не встановив.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач повідомив апеляційний суд про те, що пошкоджений автомобіль він продав за 25 500 гривень та надав у підтвердження наведеного факту видану ним покупцю письмову розписку(а.с.118).
В процесі апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник ДеменкоМ.І. звернулися до суду із заявою про виключення із числа доказів відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що він складений адвокатом від імені ОСОБА_1 , однак без його згоди та відома. Вважають, що визнання факту відчуження пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу із зазначенням його ціни порушує права та інтереси позивача, який з вини відповідача ОСОБА_2 поніс моральне потрясіння та матеріальні збитки, так як автомобіль був єдиним засобом для отримання заробітку, утримання та забезпечення сім`ї (а.с.144).
Відповідно до змісту статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 11 статті 83 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.
Відзив на апеляційну скаргу не є доказом, а додана до нього розписка ОСОБА_1 , копія якої засвідчена ним особисто, підтверджує факт отримання останнім від продажу автомобіля Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_2 в пошкодженому після ДТП, яке мало місце 02.01.2019 року, стані грошових коштів у розмірі 25 500 гривень та не викликає сумніву з приводу її достовірності. Факт підроблення наведеної розписки позивач не довів та інших доказів, які б підтвердили вартість транспортного засобу після ДТП, не надав.
Не може бути таким доказом надана представником позивача ОСОБА_5 інформація щодо вартості металобрухту в м.Херсоні, оскільки ОСОБА_1 не знищив транспортний засіб, а відчужив його на користь третьої особи, визначивши таким чином його дійсну вартість після ДТП.
Таким чином, відповідно до положень статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що у спірних правовідносинах становить 30 564,10 грн ( 56 064,10-25 500).
Не підлягають стягненню із страховика на користь позивача і понесені ним витрати на поштову кореспонденцію в розмірі 64,20 грн, оскільки ці витрати не є складовою страхового відшкодування та не є судовими витрати, так як понесені до звернення до суду з позовом (а.с.13,14).
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом рішення підлягає зміні із зменшенням розміру визначеної до стягнення на користь позивача загальної суми страхового відшкодування із 56 128,30 грн до 30 564,10грн (56 128,30-25 500-64,20).
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання представника позивача ОСОБА_5 на положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно із яким, на його думку, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ, є юридично неспроможним, оскільки наведена ним редакція цього Закону втратила чинність на підставі Закону №5090-УІ (5090-17) від 05.07.2012року.
Інші вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої застрахованим транспортним засобом, в тому числі моральної шкоди чи відповідальності страховика, позивач не заявляв, тому наведені ним та представником ОСОБА_5 доводи в цій частині не мають правового значення при визначенні суми страхового відшкодування.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржено та апеляційним судом в силу статті 367 ЦПК України не переглядається.
У зв`язку із зміною судового рішення та зменшенням розміру визначеної до стягнення загальної суми страхового відшкодування, згідно із положеннями частин першої та 13 статті 141 ЦПК України з позивача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» підлягають стягненню понесені ним на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги витрати у розмірі 529,92 грн, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог (30 564,10х 100:56 128,30=54%; 1 152х46:100).
При цьому визначений судом до стягнення із ПАТ «СГ`ТАС» на користь позивача розмір судових витрат, понесених на сплату судового збору при поданні позову, в сумі 384,20 грн зменшенню не підлягає, оскільки відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов до страховика задоволений на 54%, із сплаченого ОСОБА_1 при поданні позову судового збору в сумі 768,40 грн із ПАТ «СГ`ТАС» підлягає стягненню 414,93грн (768,40х54:100).
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 рішення суду, в тому числі і щодо розподілу ним судових витрат, не оскаржила, підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Стархова Група «ТАС» частково задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 січня 2020 року в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група ТАС» змінити, зменшивши розмір визначеної до стягнення на користь ОСОБА_1 загальної суми страхового відшкодування із 56 128,30грн до 30 564,10гривень.
В решті оскарженій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання- АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», яке знаходиться в м.Києві, пр.Перемоги, 65, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 30115243, понесені ним на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги витрати в розмірі 529 гривень 92 коп.(п`ятсот двадцять дев`ять гривень 92коп.).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає за винятком випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                         Л.В.Пузанова

Судді:                                                                 І.В. Склярська

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова