ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 грудня 2020 року           справа №805/3334/15-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі  № 805/3334/15-а (головуючий І інстанції Смагар С.В. ) за позовом   ОСОБА_1  до  Управління Агропромислового розвитку Олександівської райдержадміністрації про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ,- 

                                                    ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації, у якому просив визнати незаконним наказ начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації від 21 липня 2015 року № 5 про звільнення позивача з посади заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації, поновити позивача на вказаній посаді, стягнути суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду залишено без змін та 25 квітня 2018 року набрало законної сили.
Ухвалою від 30 травня 2018 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління агропромислового розвитку Олександрівськової районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Конституційного Суду України 4 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 було визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України.
Європейським судом з прав людини 17 жовтня 2019 року було прийняте рішення у справі Полях та інші проти України (заяви № 58812/15, 53217/16, 59099/16, 23231/18 та 47749/18), яке стосувалося звільнення п`ятьох державних службовців відповідно до Закону України «Про очищення влади» (люстрацію) 2014 року та позовні вимоги яких були задоволені.
04 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі № 805/3334/15-а.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року в адміністративній справі № 805/3334/15-а задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі № 805/3334/15-а за позовом ОСОБА_1  до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00730750, 84000, Донецька область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пл. Олександра Невського, 1) про визнання незаконним наказу начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації від 21 липня 2015 року № 5 про звільнення позивача з посади заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації, поновлення позивача на вказаній посаді, стягнення суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 лютого 2018 року № 805/3334/15-а, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 00730750, 84000, Донецька область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, пл. Олександра Невського, 1) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації від 21 липня 2015 року № 5 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації.
07 листопада 2019 року судом прийнято ухвалу, якою у задоволенні заяви Управління агропромислового розвитку Олександрівської районної державної адміністрації про роз`яснення судового рішення від 23 січня 2019 року в адміністративній справі № 805/3334/15-а відмовлено повністю.
24 вересня 2020 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що на виконання рішення суду по даній справі відповідачем було зроблено розрахунок розміру середньої заоробітної плати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу та суми стягнення за один місяць, оскільки у виконавчому листі від 10 грудня 2019 року не було зазначену суму стягнення. Загальна нарахована сума склала 451354 грн. 43 коп. Суму стягнення за один місяць у розмірі 8764 грн. 16 коп. позивачу відповідачем було виплачено. Не виплаченою залишилась сума у розмірі 442590 грн. 27 коп.
13 грудня 2019 року відповідач звернувся до Олександрівської райдержадміністрації з проханням виділити кошти на виконання рішення суду по даній адміністративній справі. 26 грудня 2019 року Олександрівська района держадміністрація звернулась до Донецької обласної держадміністрації з проханням виділити зазначену суму коштів. 27 січня 2020 року Обласна держадміністрація надала відповідь в якій зазначила про те, що виконання рішення суду необхідно проводити за рахунок коштів виділених на утримання райдержадміністрації. Позивач зазначає, що на час звернення до суду із данною заявою, зазначена сума коштів не виділена. Також зазначає, що з 6 грудня 2019 року Управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації знаходиться в стані припинення та буде ліквідовано у 2020 році.
В лютому 2020 року позивач надав виконавчий лист по цій справі на примусове виконання рішення до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області, проте 17 лютого 2020 року зазначений виконавчий лист було повернуто з пропозицією звернутись до Державної казначейської служби України. 
14 травня 2020 року позивач звернувся до управління Державної казначейської служби в Олександрівському районі Донецької області із заявою про виконання рішення суду по даній справі, проте, коли постало питання щодо стягнення коштів за державною программою виконання рішень судів, казначейська служба 23 липня 2020 року повернула виконавчий лист без виконання з підстав відсутності у ньому суми стягнення, що унеможливлює його виконання. У зв`язку із тим, що судове рішення по цій справі не виконується в повному обсязі, а вжиті заходи з боку позивача та відповідача не призвели до бажаного результату, необхідно прийняти додаткове рішення по справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено. 
Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяви про ухвалення додаткового судового рішення. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції помилково відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, з огляду на неповноту судового рішення та не вирішення питання про визначення суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Висновок суду першої інстанції про відсутність розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є помилковим, оскільки позивач надавав до Донецького окружного адміністративного суду вказаний розрахунок. 
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
При цьому, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи, в зв`язку з встановленим карантином та хворобою. 
Дослідивши доводи клопотання, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження хвороби та неможливості прибути в суд та ознайомитися з матеріалами справи. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи. 
13 грудня 2019 року відповідачем було надіслано на адресу Олександрівської районної державної адміністрації лист за вих. № 381, в якому останній просив розглянути питання щодо додаткового фінансування з метою виконання рішення суду від 4 листопада 2019 року по справі № 805-3334/15-а. До заяви було додано: рішення суду від 4 листопада 2019 року; виконавчий лист № 805/3334/15-а, що виданий 10 грудня 2019 року; розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відносно позивача.
26 грудня 2019 року за вих. № 01/33-874 в.о. голови райдержадміністрації звернувся до Голови Донецької облдержадміністрації, керівнику обласної військово-цивільної адміністрації з проханням посприяти вирішенню питання щодо виділення додаткового фінансового ресурсу на 2020 рік у сумі 540000 грн. Для виконання рішення суду в справі № 805/3334/15-а.
27 січня 2020 року за вих. № 05-02/2899/0/31-20 Департамент фінансів Донецької обласної державної адміністрації повідомив в.о. голови Олександрівської райдержадміністрації про те, що вирішення порушенного питання у листі від 26 грудня 2019 року має розглядатись у межах коштів, передбачених Олександрівській райдержадміністрації за рахунок загального фонду державного бюджету за КПКВК 7751010 «Здійснення виконавчої влади у Донецькій області».
17 лютого 2020 року Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомило позивача про повернення виконавчого листа № 805/3334/15-а, виданного Донецьким окружним адміністративним судом 10 грудня 2019 року без прийняття до виконання. Додатком до повідомлення був виконавчий лист № 805/3334/15-а.
23 липня 2020 року Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі Донецької області повернуло позивачу виконавчий лист № 805/3334/15-а у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі суми стягнення середнього заробітку.
Згідно розрахунку розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно рішення суду по даній справі від 4 листопада 2019 року не виплачена позивачеві сума боргу складає 442590 грн. 27 коп.
Спір між сторонами по справі щодо загальної суми боргу відсутній.
Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час ухвалення нового рішення за виключними обставинами судом в повному обсязі були розглянуті всі позовні вимоги позивача та вирішені всі питання. 
Оцінка суду. 
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення, згідно норм частини другої зазначеної статті, може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Аналіз вказаних норм свідчить, що додаткове судове рішення може бути прийняте у випадках, чітко встановлених процесуальним законом (ст. 252 КАС), тобто наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.
Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено постановлення додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Можливість ухвалення у справі додаткового рішення виникає зокрема, з метою усунення такого недоліку як неповнота судового рішення, тобто невирішеність питань, які необхідно було вирішити у рішенні. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка брала участь у справі, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, чи вирішувати вимоги не досліджені в судовому засіданні.
Матеріали справи свідчать, що станом на дату ухвалення судом рішення по справі № 805/3444/15-а за виключними обставинами, а саме 4 листопада 2019 року, в матеріалах справи був відсутній розрахунок розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та суми стягнення за один місяць позивача, що спростовує посилання апелянта в цій частині. 
Зі змісту заяви позивача вбачається незгода з судовим рішенням, що у відповідності до чинного процесуального законодавства є підставою для оскарження такого рішення в апеляційному порядку, а не ухвалення додаткового судового рішення.
Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення по цій справі, оскільки під час ухвалення нового рішення за виключними обставинами судом в повному обсязі були розглянуті всі позовні вимоги позивача та вирішені всі питання.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з достатнім обґрунтуванням нормами процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 229, 236, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі  № 805/3334/15-а – залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі  № 805/3334/15-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття  07 грудня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                  І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                  А.В. Гайдар

                                                                                                                   Л.В. Ястребова