Справа № 128/1488/20
Провадження № 22-ц/801/2055/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року	Справа № 128/1488/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач), 
суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П., 
розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Федчишен С. А. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 23 вересня 2020 року, - 
в с т а н о в и в :

У червні 2020 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі – АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 жовтня 2018 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № 501080405, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит в сумі 74788,00 грн. В свою чергу відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свій обов`язок по кредитному договору виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 74788,00 грн. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів, таким чином відповідач зобов`язання за договором не виконав. Станом на 29 березня 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 124 562,67 грн..
Виходячи з наведеного, АТ «Альфа-Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість 124562,67 грн, з них : 46058,38 грн – строкова заборгованість, 26971,22 грн прострочена заборгованість, 2712,97 строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях, 40420,10 грн прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях; 8400 штрафи.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 124 562,67 грн., з них: 46058,38 грн. – строкова заборгованість; 26971,22 грн. – прострочена заборгованість; 2712,97 грн. – строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 40420,10грн. – прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 8400,00 грн. – штраф.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, останній повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 29 березня 2020 року становить 124 562,67 грн..
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що доказів здійснення перерахунку суми коштів на рахунок відповідача позивачем до суду не надано. Оферта на укладання угоди про надання кредиту та інші матеріали надані банком, не містять доказів того, що відповідач отримав кредит, платіжну картку та ПІН-код. Матеріали справи не містять доказів, чи мало місце пролонгування кредитної картки та її отримання відповідачем.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
29 жовтня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 501080405, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит в сумі 74788,00 грн. В свою чергу відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором./ а. с. 6/.
Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості станом на 29 березня 2020 року борг ОСОБА_1 становить 124 562,67 грн., з них: 46058,38 грн. – строкова заборгованість; 26971,22грн. – прострочена заборгованість; 2712,97 грн. – строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 40420,10грн. – прострочена заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях; 8400,00 грн. – штраф /а. с. 11/.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, останній повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 29 березня 2020 року становить 124562,67 грн..
Перевіряючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права при розгляді справи, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин та з підстав, передбачених наведеними нормами права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позову, оскільки відповідач, підписавши кредитний договір, погодився з умовами, викладеними у ньому, а отже, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості за цим договором у зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи та не спростовані відповідачем, тому наявні підстави для задоволення позову про стягнення коштів за користування кредитом із ОСОБА_1 ..
Аргументи апеляційної скарги про те, що доказів здійснення перерахунку суми коштів на рахунок відповідача позивачем до суду не надано, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження укладання кредитного договору з ОСОБА_1 позивачем було складено наступні документи : оферта на укладання угоди про надання особистого кредиту № 501080405 від 29.10.2018 року підписана і надана до банку ОСОБА_1 , акцепт пропозицію на укладання угоди про надання особистого кредиту № 501080405 від 29.10.2018 року, що прийнята банком від ОСОБА_1 ; додатком № 1 до кредитного договору, який є Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що підписаний між банком та позичальником.
Підписавши оферта на укладання угоди про надання особистого кредиту № 501080405 від 29.10.2018 року, акцепт пропозицію на укладання угоди про надання особистого кредиту № 501080405 від 29.10.2018 року, додатком № 1 до кредитного договору ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.
Змістом оферти та додатком № 1 до кредитного договору передбачено : тип кредиту, порядок видачі кредиту; загальний розмір наданого кредиту – 74788,00 грн; строк, на який надається кредит – 29.01.2021 року, 36 місяців; комісійна винагорода 2,25 % від суми кредиту; процентна ставка за кредитом, її тип – 16,99 %, у додатку № 1 до кредитного договору також передбачено окремий розмір процентів щомісяця; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладання договору про споживчий кредит. У додатку № 1 до кредитного договору дана інформація зазначена, в тому числі реальна процентна ставка, реальна вартість кредиту тощо; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів ( у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
Пунктом 3 кредитного договору передбачено, що кредит видається : для власних потреб – 40162,22 грн, для повернення заборгованості за іншим кредитом в АТ «Альфа-Банк» - 29837,78 грн та 4788,00 грн – для оплати страхового платежу. В усіх випадках способом видачі кредиту є переказ коштів на рахунок в АТ «Альфа-Банк» із зазначенням рахунку, цільового призначення тощо. Отже, додана до позовної заяви виписка по рахунку є належним та допустимим доказом на підтвердження видачі кредиту.
Відповідачем не спростовано розмір заборгованості по кредитному договору, не надано власного розрахунку.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат.
Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відтак сплачений судовий збір за її подання слід залишити за відповідачем.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року у даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський