Ухвала
11 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 760/3300/17
провадження № 61-16683ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ГТУЮ у м. Києві) про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом задоволено.
Визнано незаконною відмову Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 
ОСОБА_2 від 06 лютого 2017 року за вих. № 476/02-31.
Зобов`язано Дев`яту Київську державну нотаріальну контору видати 
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , зокрема житловий будинок під літ. "А", сарай літ. "Г", погреб літ. "Д", вбиральня літ. "Е", вимощена доріжка, паркан, ворота цифри 1-4 , після смерті ОСОБА_2 .
 
Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, 
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове.
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГТУЮ у м. Києві про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
09 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року (надійшла до суду 11 листопада 2020 року), в якій просить скасувати вказане судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 16 листопада 2020 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху 
з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати уточнену касаційну скаргу з зазначенням підстав (підстави) касаційного оскарження та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги 
і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
07 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга  ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду 
від 16 листопада 2020 року.
Проте вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано не в повному обсязі, а саме, в уточненій касаційній скарзі не вказано конкретні підстави касаційного оскарження передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України. 
У своїй касаційній скарзі  ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України та на  частину четверту статті 411 ЦПК України.
У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України зазначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає обов`язкові підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 16 листопада 2020 року строк для усунення недоліків слід продовжити 
та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 388 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 16 листопада 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. В. Коломієць