Головуючий І інстанції: Тітов О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 р. 	Справа № 520/6298/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/6298/2020
за позовом            ОСОБА_1  
до           Військової частини НОМЕР_1                  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 24.04.2015 року по 10.10.2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення - 10 жовтня 2017 року;
- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 24.04.2015 року по 10.10.2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення - 10 жовтня 2017 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду  від 21.07.2020  з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07.08.2020 позов задоволено .
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 24.04.2015 року по 10.10.2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення - 10 жовтня 2017 року.
Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 24.04.2015 року по 10.10.2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення - 10 жовтня 2017 року.
Заяву позивача  щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишено без задоволення.
Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу  з порушенням норм матеріального і процесуального права,  просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що витрати  на професійну правничу допомогу є різновидом витрат, пов`язаних з розглядом справи (п.1 ч.3 ст. 132 КАС України) та відносяться до судових витрат (ч.1 ст. 132 КАС України), а тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви стягнення витрат на професійну правничу допомогу  з посиланням на ч.9 ст. 79 КАС України вважає помилковими. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що позивач  оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції  виходив з того, що позивачем не долучено докази надсилання копії заяви та долучених документів іншим учасникам справи, чим порушено  право відповідача  передбачене ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України клопотати про зменшення витрат на правничу допомогу та доводити співмірність таких витрат перед судом.
Надаючи правову оцінку  висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.  
Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Отже, за відсутності доказів надсилання копії доказів іншим учасникам справи, суд не має права враховувати та оцінювати такі докази.
Водночас, відсутність підтвердження надсилання (надання) копій доказів іншим учасникам справи не позбавляє суду обов`язку розглянути подані клопотання та у випадку встановлення подання заяви (клопотання) без додержання вимог процесуального закону, повернути таку заяву без розгляду.
З огляду на матеріали справи, позивачем надано заяву від 01.06.2020 та докази на підтвердження понесених витрат, але судом першої інстанції повністю проігноровано вказане клопотання, незважаючи на те, що відповідно до 166 КАС України суд зобов`язаний розглянути всі заяви та клопотання, які надходять до суду, та у випадку якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог КАС України суд повинен був повернути таку заяву заявнику без розгляду.
Отже, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 166, 167 КАС України та не розглянуто у встановленому порядку заяву позивачки про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат і не прийнято відповідне процесуальне рішення.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт б частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Позивач надав: договір про надання правової допомоги від 18 травня 2020 року, акт наданих послуг від 19  травня 2020 року, квитанцію  до прибуткового касового ордера  №19/05 від 19 травня 2020 року з призначенням платежу: «договір про надання правової допомоги від 18.05.2020 року №20».
Відповідно до позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 810/4749/15 підкреслено на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за доцільні, дублюючі одна одну, послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків. Крім того, у даному ж рішенні вказано й про те, що витрати за час перебування адвоката у судовому засіданні повинні підтверджуватися хронометричними даними протоколу судового засідання.
Надаючи оцінку наданим вище документам, судова колегія, вважає за необхідне зазначити, що зі змісту наявних у матеріалах справи договору про надання правової допомоги від 18 травня 2020 року, акт наданих послуг від 19 травня  2020 року, квитанції про сплату 4500 грн. від 19 травня 2020 року вбачається, що останніми підтверджується факт надання адвокатом Хижняк О.С. правничої допомоги позивачу.
Одночасно, колегія суддів зазначає, що   складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги);  обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є неспівмірними із заявленою сумою на відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки зазначена справа є справою незначної складності, розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
При цьому, слід зауважити, що усна консультація, вивчення документів, правовий аналіз правочину, включає в себе процес складання позову.
Таким чином, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату робіт адвоката із складністю справи (справа незначної складності) та виконаними адвокатом роботами,  ціною позову (позов має немайновий характер), обсягом виконаних робіт, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.  
Аналогічної ж позиції дотримується суд оцінюючи заявлені витрати понесені ним на правову допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Критична оцінка заявленої вартості послуги щодо підготовки апеляційної скарги зумовлює висновок про її не співмірність з огляд у на те, що складання  апеляційної скарги на переконання суду апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та зусиль, а тому заявлена сума до відшкодування  у розмірі 5000 грн.  є необґрунтованою та значно завищеною.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку  про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції  у сумі 3000,00 грн.  сплачених відповідно квитанції до прибуткового касового ордера №19/05 від 19.05.2020 року та  витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції   у сумі 3000,00 грн.  сплачених відповідно квитанції до прибуткового касового ордера №19/08 від 19.08.2020 року
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 по справі № 520/6298/2020  скасувати в частині відмови стягнення  на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути  за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП   НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції  у сумі 3000,00  (три  тисячі ) грн.  сплачених відповідно квитанції до прибуткового касового ордера №19/05 від 19.05.2020 року.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 по справі № 520/6298/2020 залишити без змін.
Стягнути  за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 )  на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП   НОМЕР_3 )витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції  у сумі 3000,00  (три тисячі ) грн.  сплачених відповідно квитанції до прибуткового касового ордера №19/08 від 19.08.2020 року  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко