ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8622/20 Справа № 203/2373/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Українська залізниця” про визнання незаконними та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони голові правління та правлінню Акціонерного товариства “Українська Залізниця” призначити на посаду заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії “Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця” будь-яку особу відмовлено (а.с.68).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та упередженого вирішення питання про забезпечення позову, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом заборони голові правління та правлінню Акціонерного товариства “Українська Залізниця” призначити на посаду заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії “Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця” будь-яку особу (а.с. 78-83).

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ “Укрзалізниця” посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд 1 інстанції зазначив, що заява про забезпечення позову не є співмірною із позовними вимогами, зокрема у разі задоволення заяви відповідач буде позбавлений можливості призначити співробітника на одну з керівних посад в регіональній філії. Крім того, суд 1 інстанції зазначив, що призначення на посаду заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії “Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця” будь-якої іншої особи не є саме по собі перешкодою для поновлення позивача на цій посаді. 

       Із вказаними висновками суду 1 інстанції погоджується й колегія суддів, оскільки вони зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
       За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
       Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
       Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
       Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
       Згідно із частинами першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
       Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його.
       При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
       Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

       Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що його звільнено незаконно і він підлягає поновленню на роботі. У разі невжиття заходів забезпечення позову на посаду заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії “Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця” може бути призначена інша особа, що зробить неможливим виконання рішення суду.

       Натомість, як вірно встановив суд першої інстанції, заява містить лише посилання на те, що позивачу стало відомо про кандидата який наразі проходить співбесіду та має намір зайняти його посаду, що в подальшому беззаперечно утруднить та унеможливить відновлення порушеного права позивача ОСОБА_1 на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без належного обґрунтування, не є достатньою підставою для забезпечення позову у запропонований спосіб, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Крім того, суд 1 інстанції вірно зазначив, що призначення на посаду заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії “Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця” будь-якої іншої особи не є саме по собі перешкодою для поновлення позивача на цій посаді, та не буде ніяким чином впливати на виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

       Вказане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

       Суд першої інстанції, застосувавши вищенаведені положення цивільного процесуального закону та врахувавши обставини справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки призначення на посаду заступника директора регіональної філії з безпеки регіональної філії “Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця” будь-якої іншої особи не є саме по собі перешкодою для поновлення позивача на цій посаді та виконання рішення суду у майбутньому. 

       Колегія суддів також враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів учасників процесу або інших осіб.

       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   – залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року  – залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: