Ухвала
    
22 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 461/1368/20
провадження № 61-18608ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання умов кредитного договору недійсними та перерахунок заборгованості по кредиту,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») про визнання умов кредитного договору недійсними та перерахунок заборгованості по кредиту, у якому просила на підставі статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визнати недійсним з моменту укладення договору умову пункту 1.3 кредитного договору від 05 червня 2019 року № Z06.00203.005341640, укладеного між нею та АТ «Ідея Банк», якою передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором; визнати недійсним з моменту укладення договору п. 6.1. цього договору, в частині визначення у графіку щомісячних платежів за кредитним договором комісії, що підлягає сплаті за період з 05 червня 2019 року по 05 червня 2024 року; зобов`язати АТ «Ідея Банк» провести перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору нею платежів, зарахувавши сплачену комісію на час розгляду справи у рахунок інших обов`язкових платежів в тіло кредиту за кредитним договором.  
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
10 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживачів, про визнання умов кредитного договору недійсними та перерахунок заборгованості по кредиту. Тобто справа № 461/1368/20 є малозначною у силу вимог закону. 
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання умов кредитного договору недійсними та перерахунок заборгованості по кредиту.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                В. І. Крат
                                                                                                                                               
                                                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                                      М. М. Русинчук