УХВАЛА

22 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/548/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець
розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020р.
у складі колегії суддів: О. Є. Медуниця - головуючий, Н. В. Гребенюк, І. В. Зубченко
та на рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2020р.
суддя: О. І. Байбак
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Динеро-Капітал"
до
1. Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон";
2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко Андрія Володимировича;
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "БКЗ-Інвест"
про визнання закінчення терміну дії права, визнання незаконними дій, визнання припиненим договору та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 23.11.2020р. касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без руху, а скаржнику надано строк для усунення недоліків скарги зазначених у вказаній ухвалі, а саме скаржнику необхідно було надати суду документ про сплату судового збору в розмірі 156 110,96 грн.

Скаржником на виконання ухвали від 23.11.2020р. надіслано до суду клопотання про усунення недоліків касаційної скарги разом із платіжним дорученням №3134 від 02.12.2020р., яке підтверджує сплату судового збору в розмірі 21  020,00 грн.

У вказаному клопотанні скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги заявлені в справі №922/548/20 мають немайновий характер, зокрема, вимога про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон"   Федорченка Андрія Володимировича в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" сплатити кредитору - ТОВ "Динеро-Капітал" в межах ліквідаційної процедури ПАТ "Банк "Юнісон" грошові кошти в розмірі 3 802 365,56 грн. - є також вимогою немайнового характеру. Виходячи з наведеного, скаржник вважає, що судовий збір за подання касаційної скарги підлягає сплаті в розмірі 21  020,00 грн., оскільки при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 10  510,00 грн.

Також скаржник заявив клопотання про надання додаткового строку для доплати судового збору та усунення недоліків скарги, якщо Верховний Суд прийде до висновку, що судовий збір сплачено в неналежному розмірі.

Верховний Суд повторно звертає увагу скаржника, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. 

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. 

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020р. у справі №910/13737/19, від 26.02.2019р. у справі №907/9/17).

Враховуючи наведене, Верховний Суд констатує, що зокрема, вимога про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченка Андрія Володимировича в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", сплатити кредитору - ТОВ "Динеро-Капітал" в межах ліквідаційної процедури ПАТ "Банк "Юнісон" грошові кошти в розмірі 3 802 365,56 грн. - є вимогою майнового характеру.

З огляду на те, що скаржник просив суд касаційної інстанції скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, в решті рішення та постанову залишити без змін, Верховний Суд дійшов висновку, що судовий збір, в даному випадку, має бути сплачений в розмірі 156   110,96 грн. ((3   802   365,56 грн. Х 1,5% (вимога майнового характеру)) + 21   020,00 грн. (10 вимог немайнового характеру) Х 200%).

Враховуючи наведене, Верховний Суд звертає увагу, що недоліки касаційної скарги скаржником усунуто частково, а саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, всупереч вимогам зазначеним в ухвалі Верховного Суду від 23.11.2020р. про залишення касаційної скарги без руху, сплатив судовий збір в меншому ніж належить до сплати розмірі.

Що стосується клопотання скаржника про надання додаткового строку для доплати судового збору, Суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України   в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Разом з тим, строк наданий для усунення недоліків касаційної скарги встановлюється законом (ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України), а тому він не може бути продовжений судом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України строк, встановлений законом може бути лише поновлений судом.

Враховуючи наведене Верховний Суд не має процесуальної можливості надати додатковий строк скаржнику для усунення недоліків касаційної скарги, а тому у задоволенні зазначеного клопотання скаржника слід відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Виходячи з того, що скаржником сплачено судовий збір в меншому ніж належить до сплати розмірі, недоліки касаційної скарги усунуто не в повному обсязі, а тому касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає поверненню скаржнику.

Оскільки касаційна скарга підлягає поверненню, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, які викладені в касаційній скарзі, залишаються Верховним Судом без розгляду.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні клопотання про надання додаткового строку для усунення недоліків касаційної скарги.

2. Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020р. та на рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2020р. у справі №922/548/20 повернути без розгляду.

3. Копії цієї ухвали надіслати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та іншим учасникам справи, додані до скарги матеріали та копію касаційної скарги повернути скаржнику.

4. Оригінал касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

5. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №922/548/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. О. Мамалуй

Судді                                                                      О. М. Баранець

                                                                                          В. І. Студенець