Ухвала
24 грудня 2020 року                                                                                                      
м. Київ
справа № 522/2986/18
провадження № 61-18671ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області 
від 03 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» в особі Центрального відділення публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» у місті Одесі, третя особа, 
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання поруки такою, що припинена,
ВСТАНОВИВ:
12 грудня 2020 року до Верховного Суду подано вищезазначену касаційну скаргу.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, що передбачена (передбачені) 
статтею 389 цього Кодексу.
У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у визначених випадках.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення на підставі, зазначеній 
у пункті 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку подання касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій 
статті 411 цього Кодексу.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не враховано вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».
Наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України, оскільки вказана постанова Пленуму Верховного Суду України, на яку послалась заявниця, не є постановою Верховного Суду, 
в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, а тому таке посилання не може виступати підставою касаційного оскарження судових рішень.
Оскільки у поданій касаційній скарзі не визначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень, заявнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги щодо зазначення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга, 
та надіслати до Верховного Суду уточнену її редакцію з копіями відповідно до кількості учасників справи.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом 
до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої 
статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, 
що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У відповідності до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання 
до суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, 
що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з вимогою немайнового характеру, тобто (704, 80 грн х 200%) 1 409, 60 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК 
у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження оплати судового збору до суду необхідно надати документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк 
до 15 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                   Є. В. Синельников