Ухвала
Іменем України
26 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 442/2432/20
провадження № 51-3324 ск 20
розгляд № 51-3324 во 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня  2020 року, постановленої за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року,  
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2020 року, постановленої за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2020 року.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року, постановленої за наслідками розгляду його клопотання про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 липня 2020 року.
До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2020 року. Клопотання мотивовано тим, що в зазначеній ухвалі, на його думку, допущено помилку, а саме не зазначено статус особи, яка подала касаційну скаргу «представник особи ОСОБА_4 ». 
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не надійшло, що не перешкоджає розгляду цього клопотання. 
Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.  
Згідно ч. 4 ст. 441 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) внесення виправлень до судових рішень суду касаційної інстанції здійснюється в порядку, передбаченому ст. 379 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Як убачається з тексту ухвали від 23 вересня 2020 року, вона складена у відповідності до вимог ст. 441 КПК України з посиланнями на норми кримінального та кримінального процесуального закону, не містить описок чи очевидних арифметичних помилок. 
Верховний Суд правильно виклав зміст поданого клопотання, тому жодних описок не допустив.
Крім того, як вбачається із наявних у суду касаційної інстанції матеріалах, Судом неодноразово приймалося рішення про відмову в задоволенні клопотання   ОСОБА_4 про виправлення описок в зазначених ухвалах Касаційного кримінального суду
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою і не може бути переглянута, крім як у передбаченому законом порядку та з передбачених законом підстав. Таким чином, повторного розгляду клопотання про виправлення описки, за яким прийнято остаточне рішення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Також використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) кримінального судочинства, а також його завданню. 
Звернення до суду, з використанням наведених висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).
З огляду на викладене, керуючись статтями 379 та 441 КПК України, Суд
постановив:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня  2020 року, постановленої за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 про виправлення описки в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року – відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                        ОСОБА_3