Справа № 744/858/20 	Головуючий у 1 інстанції Смага С. В. 	
Провадження № 33/4823/355/20 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,  
        
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Семенівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня  2020 року.
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.
Місцевим судом ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні підпункту "а" пункту 2.9. Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним в стані алкогольного сп`яніння автомашиною марки «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 , 05 серпня 2020 року, в 15 годин 10 хвилин, по вул. Шевченка біля будинку № 10, у м. Семенівка.  
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за нормою матеріального закону, яка не була чинною на час ухвалення постанови. Крім того, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 268 КУпАП не викликав його у судове засідання та розглянув справу у його відсутність.  
Із матеріалів справи, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона необґрунтована. 
Відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи місцевим судом не позбавила його можливості надати необхідні докази апеляційному суду. Однак, ОСОБА_1   у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився  і таких доказів  не надав.
Зайняту ОСОБА_1 позицію апеляційний суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.
Підпункт "а" пункту 2.9. Правил дорожнього руху  забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 043306 від 05 серпня 2020 року, складеним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 1); результатом тестування на алкоголь до вказаного протоколу приладом «Алкофор 505» № 06217, згідно якого результат тесту: 1,631 % (проміле) (а. с. 2); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна, 1,631 % (проміле) (а. с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 (а. с. 4), ОСОБА_3 (а. с. 5), в присутності яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алкофор 505»; розпискою ОСОБА_4 про отримання автомобіля (а. с. 6).
  Доводи апелянта про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за нормою матеріального закону, яка не була чинною на час ухвалення постанови, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
01.07.2020 набрав чинності Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно з яким виключено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і за відповідні дії передбачено кримінальну відповідальність, тобто, цим Законом відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння посилено.
Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначенні положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Таким чином, в даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.
Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на яку вказує апелянт, передбачена пунктом 6 статті 247 КУпАП, у даному випадку також відсутня.
Відповідно до названого пункту, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Законодавцем чітко визначено, що провадження може бути закрито виключно у випадку скасування акту, яким встановлено адміністративну відповідальність.
Натомість, у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортним засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України № 321-ІХ від 03.12.2019 були декриміналізовані Законом № 720-IX  з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.
Отже, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну постанови суду першої інстанції, у справі не вбачається. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Семенівського  районного суду Чернігівської області від 08 вересня  2020 року щодо  ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	І. П. Баглай