Справа № 359/4003/20                                                                              Суддя в суді першої інст. - Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/824/3505/2019                                                       Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
02 жовтня 2020  року                                                                                        м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С
за участі:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1   на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,  визнано винноюу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_1 24.05.2020 о 01 год. 48 хв. в м. Бориспіль по вул. Глибоцька, 124, керувала транспортним засобом марки "Nissan Leaf" д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року   ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Вказує,що суд не звернув увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Крім того, вказує, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, її не відстороняли від керування транспортним засобом, а тому, на думку апелянта, всі обставини в сукупності з іншими доказами свідчать про не відповідність дій поліцейського при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про залишення без змін постанови Бориспільського міськрайонного суду м. Києва від 19.06.2020 року, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Суддя першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, а саме:
- протокол серії ОБ № 192200 від 24.05.2020 р про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків;
- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які  підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;
- інформацію, що міститься на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, та фіксує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, в їх сукупності, і які свідчать про те, що ОСОБА_1 24.05.2020 року о 01 год. 48 хв. в м. Бориспіль по вул. Глибоцька, 124, керувала транспортним засобом марки "NissanLeaf"д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України 
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є:
-        запах алкоголю з порожнини рота;
-        порушення координації рухів;
-        порушення мови;
-        виражене тремтіння пальців рук;
-        різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
-        поведінка, що не відповідає обстановці.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). (п.7 розділу І Інструкції).
   Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
  У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.
Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 про те, що вона не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які  кореспондуються з іншими належними та допустимими доказами у справі та у сукупності об`єктивно відтворюють обставини події.
Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням досліджених доказів в їх сукупності, суддя І-ї інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Натомість, під час апеляційного розгляду не надано жодного доказу, який би спростовував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах справи, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2020 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
 
          Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                      В.С. Полосенко