Ухвала
27 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 140/549/19
провадження № 61-16878ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного аграрного університету Міністерства освіти України про стягнення заборгованості 
по заробітній платі, стягнення компенсації за дні невикористаної відпустки 
і відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Вінницького національного аграрного університету Міністерства освіти України (далі - ВНАУ) в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути 
з відповідача: 14 098, 09 грн заборгованості по заробітній платі за липень-серпень 2018 року; 12 333, 01 грн заборгованості по вихідній допомозі 
при звільненні; 265 559, 55 грн компенсації за 669 днів невикористаної відпустки; 5 286 грн допомоги на оздоровлення; 14 303, 10 грн за понад встановлене навантаження; 30 000 грн моральної шкоди.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ВНАУ на користь ОСОБА_1 14 098, 09 грн заборгованості 
по заробітній платі за липень-серпень 2018 року, 12 333, 01 грн заборгованості по вихідній допомозі при звільненні, 200 830, 84 грн компенсації за невикористану відпустки, 5 286 грн окладу на оздоровлення; 1 000 грн моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ВНАУ задоволено частково.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 03 липня 
2020 року в частині стягнення з ВНАУ на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за липень-серпень 2018 року, заборгованості по вихідній допомозі при звільненні та компенсації 
за невикористану відпустку у розмірі 26 172, 84 грн скасовано та ухвалено 
в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
12 листопада 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, 
оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що касаційне провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, 
а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, 
яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Ціна позову у цій справі становить 341 579, 75 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн).
У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з постановою суду апеляційної інстанції у частині вирішення позовних вимог на суму 
57 889, 94 грн.
У касаційній скарзі заявником не наведено обґрунтованих аргументів 
на підтвердження випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема не вказано про винятковість цієї справи для заявника або її значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Наведені ОСОБА_1 в касаційній скарзі доводи, що значною 
мірою зводяться до необхідності встановлення обставин справи, 
не підтверджують виникнення виключних обставин, які могли б свідчити про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі 
з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому колегією суддів враховано зміст правовідносин сторін, предмет спору й часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу 
на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду 
від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Вінницького національного аграрного університету Міністерства освіти України про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за всі дні невикористаної відпустки і відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, 
яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович