КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
      
єдиний унікальний номер справи №753/16478/18
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/10075/2020
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                          У К Р А Ї Н И
 
             09 грудня  2020 року  Київський апеляційний суд  у складі:
 
                        судді-доповідача        -          Білич І.М.
                       суддів                          -          Іванченка М.М., Коцюрби О.П.                              
                        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді  Оболонського районного суду м. Києва Диби О.В.,
у цивільній справі № 753/16478/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію.
 
                                                в с т а н о в и л а:
 
У серпні 2018 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до суду з позовом, в якому ставило питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за необліковану електричну енергію в розмірі 177 820,83 грн. по акту №33073 від 19.03.2015 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07.10.2003 року між сторонами укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 . 
19.03.2015 року за указаною адресою було виявлено порушення Правил користування електричної енергії для населення, а саме: пошкодження пломб Держспоживстандарту, які мають сліди від перепломбування стороннім предметом, на підставі чого було складено акт про порушення №33073. Доступ до засобу обліку електричної енергії було надано споживачем лише 20.11.2015 року, після чого лічильник було направлено на експертизу. За наслідками проведення експертизи встановлено, що пломби Держповірки фальсифіковані внаслідок чого отримано несанкціонований доступ до конструкції лічильника; метрологічні параметри не відповідають класу точності, лічильник недораховує 18.21% спожитої електричної енергії.
17.02.2018 року відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень Правил, якою було прийнято рішення щодо проведення нарахування по акту №33073 від 19.03.2015 року за не обліковану електроенергію відповідно до п.3.3 Методики за формулою 3.1, що складає 177 820,22 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 177 820,03 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Не погодившись з рішенням, відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Зазначаючи, що позовні вимоги ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах, так як акт про порушення складено без участі споживача. Також, вважав, що позивачем не доведено наявність вини відповідача у порушенні Правил; експертиза лічильника проводилася також без участі споживача електроенергії. Зазначав, що заборгованість не могла бути нарахована за три роки, а повинна була обмежуватися шістьма місяцями. Також посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.  
 
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказувалося на необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з посиланням на законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції. 
 
На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.
Заяву представника скаржника щодо розгляду справи в порядку загального провадження з викликом сторін,слід залишити без задоволення, оскільки в силу ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 369 ЦПК України здійснення розгляду справи з повідомленням учасників процесу не залежить від наявності відповідного клопотання сторони, а пов`язується з конкретними обставинами справи на розсуд суду.
Враховуючи, відсутність обставин в даній справі, які потребують уточнення учасниками процесу безпосередньо в судовому засіданні, колегією суддів прийнято рішення про проведення засідання в порядку письмового провадження.
 
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
 
Так, судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .
На підставі договору про користування електричною енергією №141036-508-20, укладеного 07.10.2003 року між ОСОБА_1 (споживач) та АЕК «Київенерго», правонаступником якого є позивач у справі,енергопостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 39,7 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у термін, встановлений договором. Середньомісячне споживання - 1200 кВт/год.
Позивач свої зобов`язання за договором виконує належним чином, здійснює постачання електричної енергії. 
З акту технічної перевірки однофазного електролічильника безпосереднього включення у побутових споживачів о/р14103650820 від 23.11.2011 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , встановлено електролічильник САЧ-199 №001605, клемна кришка електролічильника опломбована пломбою №00570653, ввідний вимикач опломбовано пломбою №00570654, споживач підключений від ТП №6051.
19.03.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , в ході обстеження приладу обліку електроенергії представниками позивача було виявлено порушення, а саме: пошкоджені пломби Держспоживстандарту (пломби про повірку засобу обліку) - пломби мають сліди від перепланування стороннім предметом, на підставі чого було складено акт про порушення №33073 від 19.03.2015, який підписали три представника енергопостачальника внаслідок відмови споживача від підпису.
Допуску до заміни та розпломбування електролічильника працівникам позивача споживачем надано не було.
01.04.2015 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), позивачем був направлений лист про акт порушення ПКЕЕН та повідомлено про те, що 20.05.2015 року о 11-00 за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 31 відбудеться засідання комісії з розгляду вказаного акту порушень. Відповідач на вказане засідання не з`явився.
13.07.2015 року на адресу відповідача АДРЕСА_2 ( зареєстроване місце проживання відповідача) позивачем був направлений лист про акт порушення ПКЕЕН та повідомлено про те, що 26.08.2015 року о 11-15 за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 31 відбудеться засідання комісії з розгляду вказаного акту порушень. Відповідач на вказане засідання не з`явився, з рекомендованого зворотного повідомлення убачається, що направлену кореспонденцію він отримав 15.07.2015 року особисто, про що свідчить відповідна відмітка на повідомленні.
28.08.2015 року на адресу відповідача АДРЕСА_2 (зареєстроване місце проживання відповідача) позивачем був направлений лист про акт порушення ПКЕЕН та повідомлено про те, що 07.10.2015 року о 10-00 за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 31 відбудеться засідання комісії з розгляду вказаного акту порушень. Відповідач на вказане засідання не з`явився, з рекомендованого зворотного повідомлення убачається, що направлену кореспонденцію 01.09.2015 отримала уповноважена особа ОСОБА_2 .
Згідно листа №030/34-7374 від 06.11.2015 року, направленого на адресу відповідача, його було повідомлено про акт порушення ПКЕЕН, про необхідність надання 19.11.2015 року в першій половині дня доступу працівникам ПАТ «Київенерго» до засобу обліку електричної енергії та повідомлено про те, що 09.12.2015 року о 09-15 відбудеться засідання комісії з розгляду вказаного акту порушень.
Згідно акту №4181 від 20.11.2015 року технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000В за адресою АДРЕСА_1 , було замінено електролічильник з САЧ-199 №001605 на НОМЕР_1 , а згідно акту про пломбування засобів обліку в електроустановках СВП «Київські електричні мережі» від 20.11.2015 року вказаний електролічильник було опломбовано, клемна кришка електролічильника опломбована пломбою №С25100595, ввідний пристрій опломбовано пломбою № С25100596. Акти складені в присутності відповідача.
Того ж дня було складено акт-повідомлення №1138 про направлення на експертизу в лабораторію лічильника електроенергії САЧ-199 №001605 у зв`язку з виявленими порушеннями на підставі акту про порушення №33073 від 19.03.2015, з яким відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис у графі «Споживач».
Актом про усунення порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН) №33073 від 20.11.2015 року встановлено, що виявлені в акті №33073 від 19.03.2015 порушення усунуті в повному обсязі, встановлено новий електролічильник типу Н/К2303LАП2Т №0305553. Споживач від підпису відмовився.
Як вбачається з акту №1841 проведення експертизи лічильників електроенергії від 10.12.2015 року, підписаного головою комісії та її двома членами, а також державним повірником ОСОБА_3 , лічильник електроенергії САЧ-199 №001605 визнано непридатним до подальшої експлуатації внаслідок фальсифікації та несанкціонованого доступу до його конструкції.
 
11.12.2015 року на зареєстроване місце проживання відповідача ( АДРЕСА_3 ), позивачем був направлений лист  про акт порушення ПКЕЕН та повідомлено про те, що 20.01.2016 року о 11-00 за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 31 відбудеться засідання комісії з розгляду вказаного акту порушень. Відповідач на вказане засідання не з`явився, з рекомендованого зворотного повідомлення убачається, що направлену кореспонденцію 15.12.2015 року отримала уповноважена особа ОСОБА_4 .
21.01.2016 року на адресу відповідача АДРЕСА_3 , позивачем був направлений лист про акт порушення ПКЕЕН та повідомлено про те, що 17.02.2016 року о 10-45 за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 31 відбудеться засідання комісії з розгляду вказаного акту порушень. Відповідач на вказане засідання не з`явився, з рекомендованого зворотного повідомлення убачається, що направлену кореспонденцію він отримав 28.01.2016 особисто, про що свідчить відповідна відмітка на повідомленні.
 
На підставі протоколу №312 від 17.02.2016 року засідання комісії по розгляду акта про порушення №33073 від 19.03.2015 року, керуючись п.3.3 та за формулою №3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, нараховано за період з 20.03.2012 року по 20.11.2015 року суму в розмірі 177 820,22 грн., що також підтверджується відповідним розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН за актом №33073 від 19.03.2015 року.
Позивачем направлявся на адресу відповідача лист з претензією сплатити зазначену суму, проте по теперішній час заборгованість відповідачем у позасудовому порядку не погашена.
 
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у порушенні ПКЕЕН та правильності виконаного позивачем розрахунку вартості недооблікованої електричної енергії. Крім того, суд виходив з того, що позовні вимоги пред`явлені в межах строку позовної давності.
 
Однак, повністю з таким висновком колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Так, згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Зазначені правовідносини регламентуються також Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (далі по тексту - «Правила», «ПКЕЕН»), які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. 
За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача в даному випадку є оплата спожитої електричної енергії у встановлені законом строки та забезпечення безпечної експлуатації енергетичного обладнання.
Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно п.п. 19, 21 Правил(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору.
 
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість за спожиту, але не обліковану, електричну енергію по особовому рахунку відповідача становить 177 820,22 грн.
Належних та допустимих доказів на спростування зазначеної суми відповідачем не надано.
Зазначаючи про те, що заборгованість повинна була нараховуватися за шість місяців, а не за три роки, відповідач не наводить норм матеріального права, якими це передбачено.
Посилання на пп. 7 п. 38 ПКЕЕН, згідно якого енергопостачальник зобов`язаний  проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольний огляд засобів обліку у побутових споживачів відповідно до затверджених графіків, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки відповідний контрольний огляд не може бути проведений без надання споживачем доступу до засобу обліку електроенергії. 
При цьому, з матеріалів справи слідує, що відповідач тривалий час не надав доступ працівникам позивача до лічильника.
 
Згідно п. 9, 10 Правил, споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків передбачених цими Правилами.
За змістом п. 11 Правил, відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі, на інших об`єктах споживача, та пломб на них несе споживач.
Відповідно до п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. 
У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.
 
З матеріалів справи слідує, що акт №33073 від 19.03.2015 року підписаний трьома уповноваженими представниками позивача, оскільки споживач відмовився від підпису акту.
Належних та допустимих доказів зворотнього скаржником не надано.
 
На позивача як на енергопостачальника покладається обов`язок з доказування того, що необлікування спожитої електричної енергії відбулося з вини побутового споживача шляхом складення відповідного акту та подальшого його розгляду комісією.
Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року при розгляді справи № 336/6535/16-ц дійшов висновку про те, що у випадку коли споживач заперечує факт свого втручання в роботу приладу обліку електричної енергії, відповідна обставина в обов`язковому порядку має бути підтверджена експертизою. До отримання енергопостачальником результатів експертизи Методика, на яку послався позивач, не застосовується.
У даному випадку вина відповідача у порушенні ПКЕЕН доведена у встановленому законом порядку, а саме висновком експертизи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд  першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач порушив Правила користування електричною енергією, що стало причиною споживання не облікованої електричної енергії.
 
Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки заяві відповідача про застосування строків позовної давності.
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
 
Колегія суддів вважає, що перебіг позовної давності у даному випадку відповідно вимог ст. 261 ЦК України, слід обраховувати з моменту виявлення порушення ПКЕЕН уповноваженими працівниками позивача та складення відповідного акту про порушення, тобто з 19.03.2015 року.
При цьому, період визначення позивачем розміру спричинених йому збитків, у тому числі шляхом проведення експертизи, не може бути підставою для зміни початку перебігу позовної давності, встановленого ч.1 ст. 261 ЦК України ( висновок  Верховного Суду,  постанова від 02 жовтня 2019 року при розгляді справи №466/9977/15-ц).
 
Встановлено, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося з даним позовом до суду лише у серпні 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який розпочав свій перебіг 19 березня 2015 року.
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
 
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови в порядку ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
 
Керуючись ст.ст. 7, 369, 374, 376, 381 -384, 387  ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою;
  Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» відмовити у задоволенні заявлених вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію.
 
Постанова набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
            Суддя-доповідач:     
 
            Судді: