Єдиний унікальний номер 227/2918/19 
Номер провадження 22-ц/804/3168/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року
          
м. Бахмут 

справа  № 227/2918/19
провадження  № 22-ц/804/3168/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого  Хейло Я.В.,
суддів   Мірути О.А., Тимченко О.О.

при секретарі Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач   ОСОБА_1 
відповідач   Новодонецька селищна рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою Новодонецької селищної ради на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 (суддя Левченко А.М.), ухваленого в приміщенні суду в місті Добропілля Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2019 року до  Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 .

Позов мотивовано тим, що  позивач з`явився на особистий прийом до голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 , який відмовив йому у проведенні особистого прийому, у зв`язку з тим, що позивач проводив відеофіксацію бесіди. Зазначає, що такими діями голови ОСОБА_2 порушено його права як громадянина України, передбачені Конституцією України, Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Голова Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 безпідставно не прийняв позивача чим допустив протиправні дії. Внаслідок таких дій він весь час відчуває душевний неспокій, образу, сором і знаходиться в стресовому стані, в зв`язку з чим, враховуючи характер та об`єм завданих йому моральних страждань просив стягнути з Новодонецької селищної ради на свою користь 1000000000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 та стягнути з Новодонецької селищної ради за рахунок коштів бюджету цієї ради на його користь реальні матеріальні збитки у виді вимушених витрат на придбання проїзних квитків для приїзду до суду та назад в продовж всього періоду судових тяжб по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ  

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Новодонецької селищної ради (85010, Донецька область, смт.Новодонецьке, вул. Благовісна, 3, ЄДРПОУ 04342588) за рахунок місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2020 року скасовано, провадження у справі закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідач просив скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2019 року у повному обсязі і закрити провадження у справі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга представника Новодонецької селищної ради мотивована тим, що при ухваленні рішення судом неповно з`ясовано всі обставини справи, порушено норми процесуального права та матеріального права. 
Зазначає, що в оскаржуваному рішення неправильно зазначено ЄДРПОУ  Новодонецької селищної ради.
Крім того, рішенням у адміністративній справі №227/2500/18 від 30.10.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у стягненні з них моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.
Звертає увагу, що 14 травня 2018 року ОСОБА_1 зайшов до кабінету селищного голови, порушуючи громадський порядок, почав ображати селищного голову, провокувати. Селищний голова ОСОБА_2 попросив ОСОБА_1 покинути кабінет, на що позивач вдарив його ліктем у плече. Прийом було призупинено до приїзду поліції. За даним фактом за заявою ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження №12018050230000712 від 14.05.2018 року за ч.1 ст. 125 КК України.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначає, що посилання відповідача на те, що він вже звертався до Донецького окружного адміністративного суду з такими вимогами не відповідають дійсності, оскільки до Донецького окружного адміністративного суду було пред`явлено позов на інших підставах та з іншим предметом позовних вимог. (а.с. 90)

Позивача ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача - Новодонецької селищної ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новодонецької селищної ради Добропільської  міської ради Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органів місцевого самоврядування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по адміністративній справі №227/2500/18 за позовом ОСОБА_1 до голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 про визнання незаконною діяльності, стягнення моральної шкоди, встановлено, що головою Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 незаконно не забезпечено особистий прийом ОСОБА_1 14.05.2018 року. Визнано незаконними дії голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2, які полягають в відмові провести особистий прийом ОСОБА_1 .У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга Новодонецької селищної ради підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 посилався на факт протиправних дій селищного голови, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили,  неможливість реалізувати своє право, передбачене Законом України «Про звернення громадян »  завдало позивачу моральних страждань.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з Новодонецької селищної ради 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої діями її голови ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено протиправність дій посадової особи селищної міської ради. Факт незаконних дій голови щодо відмови провести особистий прийом ОСОБА_1 , підтверджено відповідним судовим рішенням та не підлягає доведенню,  розмір відшкодування 3000 гривень, відповідає характеру та ступеню страждань та завдана шкода має бути відшкодована за рахунок Новодонецької селищної ради.

Колегія суддів апеляційного суду  не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до пунктів 1, 2, 8, 9 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» cільський, селищний, міський голова:

забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; 

організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлених законом строк.

Відповідно до п.17 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР сільський , селищний, міський голова веде особистий прийом громадян.

Згідно преамбули Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу для поліпшення роботи.

Відповідно до частини п`ятої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Згідно статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Згідно з частиною першою статті 77 зазначеного Закону шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Отже,  саме селищний голова є відповідальним за проведення особистого прийому відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян », про що свідчить аналіз положень  ч.4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» та  несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (стаття 42 Закону).

Крім того, факт незаконних дій голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 , які полягають у відмові провести особистий прийом  встановлено рішенням Донецького окружного  адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 227/2500/18, яке набрало законної сили, а тому додаткового доказування не потребує.

Висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про  стягнення моральної шкоди з Новодонецької селищної ради  є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено факту неправомірних дій саме органом місцевого самоврядування та завдання такими неправомірними діями моральної шкоди позивачу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. 

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду              від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі                                 № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). 

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня  2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38),                 від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Відповідно до ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем , не закриваючи провадження у справі.

Позивач таке клопотання в суді першої інстанції не заявляв, апеляційний суд таких повноважень також не має, проте позивач не позбавлений права пред`явити свої вимоги до належного відповідача.

У зв`язку із наведеним апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає  нормам матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим таке рішення не може вважатися законним і підлягає скасуванню. 
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати, постановивши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Новодонецької селищної ради задовольнити частково. 

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2020 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                 Я.В. Хейло    

Судді:                                                                                                           О.А. Мірута

                                                                                                                           О.О. Тимченко