Ухвала 
 
11 грудня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 235/2486/18
провадження № 61-17410ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Луспеника  Д. Д., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення штрафу за неналежне виконання умов застави, 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення штрафу за неналежне виконання умов застави.
 
Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2009 року між банком та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2203/1291, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 11 336,98 доларів США на строк до 28 вересня 2015 року, зі сплатою 13,5% річних, на купівлю автомобіля «ДЕУ» моделі «ПСО Ланос ТФ69Вай », 2008 року випуску. 
 
Одночасно з укладенням кредитного договору від 29 вересня 2009 року № 2203/1291 укладено договір застави від 29 вересня 2008 року № 1216 на транспортний засіб «ДЕУ» моделі «ПСО Ланос ТФ69Вай », 2008 року випуску.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 17 квітня 2018 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 2 159, 70 доларів США та заборгованість за процентами в розмірі 1 226, 99 доларів США.
 
Відповідно до уточнених позовних вимог Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» просило стягнути з відповідача на свою користь прострочену заборгованість за кредитом, яка складає 2 159,70 доларів США, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 1 813, 88 доларів США, що в сумі становить 3 973, 58 доларів США, та штраф за неналежне виконання умов договору застави у розмірі 3 055,00 гривень.
 
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» відмовлено. 
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство Акціонерного банку «Укргазбанк» задоволено частково.
 
Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2020 року скасовано.
 
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 289 доларів 59 центів США.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» штраф за неналежне виконання умов договору застави, щодо страхування предмету застави у розмірі 3 055,00 грн. 
Вирішено питання щодо судового збору. 
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, та залишити в силі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2020 року. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 грн.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Предметом позову у цій справі з урахуванням уточнених позовних вимог є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 973,58 доларів США та стягнення штрафу за неналежне виконання умов договору застави у розмірі 3 055 гривень. 
 
Офіційний курс гривні до долара США станом 01 березня 2020 року (на дату уточнення позовних вимог) становив 24,561,00 гривни, згідно з даними офіційного інтернет-ресурсу http://minfin.com.ua. 
 
Ціна позову у цій справі становить 100 650,10 гривні (3 973,58 доларів             США ? 24,561,00 гривни + 3 055,00 гривни), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200).
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
У касаційній скарзі зазначено, що ця справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, і має для заявника, як учасника цієї справи виняткове значення. Тому заявник вважає, що у цій справі наявні підстави, передбачені пунктами а), в) частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
За змістом підпунктів а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
 
Посилаючись на наявність зазначених обставин, ОСОБА_1 , разом з тим, не навів обґрунтованих пояснень та не додав до касаційної скарги доказів, які б підтверджували такі обставини, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі, без належного обґрунтування для касаційного перегляду судового рішення, не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції. 
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувана заявником постанова Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року ухвалена у малозначній справі, вона не підлягає касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення штрафу за неналежне виконання умов застави.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             Ю. В. Черняк

                                                                                                                        І. А. Воробйова

                                                                                                                        Д. Д. Луспеник