ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7820/20 Справа № 932/5479/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сліщенко Ю. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Деркач Н.М., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                         ОСОБА_1 , 
на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2020 року про забезпечення позову по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Деллалова Антона Олексійовича, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, припинення права власності, скасування державної реєстрації, - 

ВСТАНОВИЛА:

Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 15 травня 2020 року постановлено ухвалу, згідно якої суд задовольнив заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову, а саме накладено арешт на нерухоме майно (домоволодіння, А-1 - житловий будинок, літ. Б, В - сараї, літ. Г- навіс, № 1-3-споруди, загальною площею – 264,5 кв.м., житловою - 162,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30321353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1766864312101).
Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нерухоме майно (домоволодіння, А-1 – житловий будинок, літ. Б,В – сараї, літ. Г- навіс, № 1-3-споруди, загальною площею – 264,5 кв.м., житловою – 162,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30321353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1766864312101).
Заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: нерухоме майно (домоволодіння, А-1 – житловий будинок, літ. Б,В – сараї, літ. Г- навіс, № 1-3-споруди, загальною площею – 264,5 кв.м., житловою – 162,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30321353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1766864312101).
З цією ухвалою не погодилася відповідачка  ОСОБА_1  і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону. 
Заперечуючи проти апеляційної скарги Дніпровська міська рада надала відзив, в якому посилається на необгрунтованість доводів скарги та вважає її такою, що не підлягає задоволенню.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, з огляду на наступне.
Забезпечуючи позов шляхом накладення заборони на здійснення дії, щодо відчуження та реєстрації нерухомого майна: домоволодіння, А-1 – житловий будинок, літ. Б,В – сараї, літ. Г- навіс, № 1-3-споруди, загальною площею – 264,5 кв.м., житловою – 162,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30321353, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 1766864312101, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком районного суду та вважає його обґрунтованим з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідного права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції встановлено предмет вказаного спору є правомірність набуття права власності на нерухоме майно, а саме визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та обтяжень на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та припинити право власності на об`єкт нерухомого майна та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на нього за відповідачем.
Таким чином враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо відчуження зазначеного майна районний суду дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з яким також погоджується колегія суддів, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.
Посилання апелянта на те, що позивачем не було доведено наявності загрози відчуження спірного майна, колегія суддів вважає формальними та безпідставними, оскільки такі заходи є тимчасовими і призначені для належного захисту усіх учасників у конкретній справі, тому не спростовують обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову і не можуть бути належною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про забезпечення позову, її обґрунтування та додані до неї матеріали у їх сукупності, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову, та дійшов вірного висновку про задоволення заяви про заборону відчуження нерухомого майна. 
За таких обставин, доводи апелянта про неспівмірність вжитих судом заходів забезпечення позову та заявлених позовних вимог є безпідставними, оскільки правомірність набуття права власності є вимогою, вирішення якої може бути підставою для виникнення, зміни чи припинення правовідносин щодо спірного нерухомого майна, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової про відмову в задоволенні заявленої заяви, як про це просить відповідач, не встановлено.
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2020 року – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Н.М. Деркач                                                                
                                                                       М.О. Макаров