ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 633/199/19                                        Головуючий суддя І інстанції Смирнов В. А.
Провадження № 22-ц/818/2012/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з договорів купівлі-продажу

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії:                                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 20 листопада 2019 року, постановлену у складі судді Смирнова В.А., по цивільній справі за заявою представника ОСОБА_2 - адвоката Конопатського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав та стягнення грошових сум,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 20 листопада 2019 року частково задоволено заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Конопатського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі № 633/199/19.
Накладено арешт на майно, яке належить на праві особистої власності ОСОБА_3 , шляхом заборони його відчуження, а саме на:
Автомобілі : FORD F 150 3500 ( 2012) СИНІЙ, № куз. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;
TOYOTA VENZA 2672 ( 2013) білий, № куз. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;
TOYOTA SEQUOIA 4700 ( 2008) СІРИЙ № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;
FORD ESCORT WAGON 1.3 1299 ( 1998) БІЛИЙ № КУЗ. НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;
MERCURY SABLE 3797, ( 1993) ЗЕЛЕНИЙ № куз. НОМЕР_16 , НОМЕР_10 .
Виробничий будинок - ремонтну майстерню, загальною площею 1214, 2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 346786863246, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Житловий будинок, з комплексом господарських будівель, загальною площею 81,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 62314263246, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ;
Житловий будинок та господарські споруди, загальною площею 64,8 кв.м., реєстраційний номер майна 33270961, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0260, площею 0,0327 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0338, площею 0,016 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0337, площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0259, площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:1366, площею 0,45 га , яка знаходиться за адресою: Харківська область, Печенізький район, с/рада Мартівська.
В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Вважає, що ухвала підлягає скасуванню оскільки вона є незаконною та необґрунтованою.
Послалась на те, що накладення арешту на нерухоме майно та транспортні засоби відповідача порушує її права як співвласника, оскільки все майно відповідача належить до спільного майна подружжя та є об`єктом права спільної сумісної власності третьої особи та відповідача. Факт реєстрацію шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_1 підтверджує свідоцтвом про укладання шлюбу НОМЕР_11 , виданим Чугуївським МВ ЗАЦС Харківської області 04.04.1992.
Зазначила, що у заяві позивача про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, що є очевидним порушенням позивачем вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, та є підставою для повернення заяви про забезпечення позову позивачу на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України, про що суд першої інстанції мав постановити відповідну ухвалу.
Послалась на те, що позивачем не надано суду доказів фактичних обставин щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, що є очевидним порушенням позивачем вимог п. 4 ч. 2 ст. 151 ЦПК України.
Вказала, оскаржувана ухвала не містить обґрунтування про необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову.
Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що фактично предметом спору у справі є визнання недійсним нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі ТОВ «Агрома», а відтак, накладаючи арешт на інше майно відповідача, суд порушив правила п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки нерухоме майно та транспортні засоби, на які накладено арешт, належать відповідачу, а не позивачу, а саме право власності на арештоване нерухоме майно та транспортні засоби не оспорюється позивачем у справі.
Зауважила, що між учасниками не виникло спору.
Адвокат Конопатський М.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якій останню просить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін. 
Вказав, що апеляційну скаргу було підписано ОСОБА_1 , яка не є учасником процесу, оскільки третьою особою у даній справі виступає ОСОБА_1 , а документи, що підтверджують повноваження такого представника - відсутні.
Послався на те, що третьою особою без поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження.
Зазначив, що апелянтом не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.
Вважає, що позивачу не було невідомо чи дійсно зазначене майно є об`єктом спільного майна подружжя. Якщо майно було придбано на особисті кошти відповідача, то апелянт не має відношення та жодних прав відносно майна відповідача. Посилання Третьої особи на факт реєстрації шлюбу з Відповідачем не дає підстав вважати, що майно зареєстроване за відповідачем є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .
Зауважив, що положеннями ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а визначена частиною 3 ст. 154 ЦПК України обов`язковість зустрічного забезпечення має вичерпний характер й правовідносини сторін до вказаного переліку не відносяться. Відповідач та третя особа мали можливість скористатися своїм правом та звернутися до суду з заявою про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, але, станом на сьогоднішній день з такою заявою до суду не зверталися.
Послався на те, що разом з позовною заявою було надано копії всіх документів, що підтверджують позовні вимоги, тому судом обґрунтовано вважав, що між сторонами реально виник спір.
Вказав, що стосується посилань третьої особи, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування про необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову то Печенізьким районним судом Харківської області було аргументовано своє рішення, відповідно до вимог ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України.
ОСОБА_1 03.04.2020 уточнила апеляційну скаргу та додатково просила скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, якою апеляційна скарга відповідача на ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову була залишена без задоволення.
Адвокат Конопатський М.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечив проти уточненої апеляційної скарги та вказав, що вимога ОСОБА_1 стосовно скасування постанови Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року є такою, що суперечить вимогам чинного Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд апеляційної інстанції не має таких повноважень, адже, вони відносяться до повноважень суду касаційної інстанції.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Представники позивача адвокати Єфімова Т.В. та Конопатський М.М. 19 жовтня 2020 року подали ідентичні заяви про відкладення судового засідання, на обґрунтування якої послалися на те, що з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин, Радою Суддів України рекомендовано громадянам утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання, у них підвищена температура і погане самопочуття, внаслідок чого вони не в змозі бути присутніми під час розгляду справи. 
Колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення таких заяв з огляду на відсутність письмових доказів про їх захворювання. Харківський апеляційний суд не робив ніяких заяв до учасників справи про необхідність утриматися від особистої явки у судове засідання чи про обов`язковість їх явки. Згадана заява РСУ, як і оголошення карантину, мають лише загальний характер, і прямо не заперечують можливість розгляду справ у судових засіданнях за участю учасників справи. Заявники не надали доказів про наявність конкретних істотних перешкод, які об`єктивно їм зашкодили з`явитися у судове засідання. При цьому позивач ОСОБА_2 у судове засідання 19.10.2020 не з`явився, правом надіслати до суду інших представників не скористався. 
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які без поважних причин не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення за правилом п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом першої інстанції встановлено, що у червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі ТОВ «Агрома».
Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» від 11 червня 2008 року укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаренко О.О. та зареєстрований за № 2247.
Стягнути з ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_12 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_13 ) 10264032,00 грн. ( десять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі тридцять дві) гривні борг по договору, з яких 2 880000, 00 ( два мільйона вісімсот вісімдесят тисяч) гривень 00 коп. - борг по договору, 7 384 032 ( сім мільйонів триста вісімдесят чотири тисячі тридцять дві) гривні, 00 коп. інфляційні збитки.
Стягнути з ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_12 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_13 ) судовий збір в розмірі 9989, 20 грн.
Представник позивача - адвокат Конопатський М.М. 20 листопада 2019 року в підготовчому судовому засіданні надав до суду заяву про забезпечення позову.
В заяві просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача ОСОБА_3 , а саме:
Автомобілі : FORD F 150 3500 ( 2012) СИНІЙ, № куз. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; TOYOTA VENZA 2672 ( 2013) білий, № куз. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ;
TOYOTA SEQUOIA 4700 ( 2008) СІРИЙ № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;
FORD ESCORT WAGON 1.3 1299 ( 1998) БІЛИЙ № КУЗ. НОМЕР_7 , НОМЕР_8 
MERCURY SABLE 3797, ( 1993) ЗЕЛЕНИЙ № куз. НОМЕР_16 , НОМЕР_10 .
Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме :
Виробничий будинок - ремонтна майстерня, загальною площею 1214, 2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 346786863246, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Житловий будинок, з комплексом господарських будівель, загальною площею 81,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 62314263246, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;
Житловий будинок та господарські споруди, загальною площею 64.8 кв.м., реєстраційний номер майна 33270961, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0260, площею 0,0327 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0338, площею 0,016 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0337, площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0259, площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:1366, площею 0,45 га , яка знаходиться за адресою: Харківська область, Печенізький район, с/рада Мартівська.
Представник позивача - адвокат Конопатський М.М. в судовому засіданні підтримав заяву, та просив її задовольнити, також наголошуючи, що необхідно накласти арешт на майно та рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОМАРТ».
Представник відповідача - адвокат Лохматов І.Л. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, а також посилався на те, що стороною позивача йому та відповідачу не надано копію заяви про забезпечення позову. В зв`язку з чим, просив суд відкласти розгляд клопотання.
Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що вимог позивача про накладення арешту на майно та рахунки ТОВ «АГРОМАРТ» є необґрунтованими, оскільки рахунки ТОВ « АГРОМАРТ» не є особистою власністю відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, зважаючи на характер позовних вимог, предмет позову, співмірність вимог із заходом забезпечення, який просить вжити позивач і з урахуванням наведеного є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову районний суд виходячи з вимог принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, у даному випадку має перевірити не лише обґрунтованість доводів заяви, але й можливості та необхідності встановлення таких обтяжень з урахуванням реального ризику не виконання рішення по справі, справедливого балансу інтересів сторін.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
За таких обставин не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального права доводи апеляційної скарги про те, що майно, на яке накладається обтяження має належати позивачеві, або бути безпосереднім предметом спору. В іншому випадку забезпечення позову вирішує позов по суті, що не відповідає принципу пропорційності.
Також, за відсутності доказів, що вартість майна є більшою, ніж заявлена ціна позову, вірним є висновок районного суду про співмірність забезпечення.
Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.
У ч. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
У п. 4 цієї Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.
У статті 11 ЦПК України надано визначення пропорційності у цивільному судочинстві, згідно до якого суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
За відсутності доказів є безпідставним є посилання третьої особи на відсутність спору між учасниками справи.
Також, колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги стосовно відсутності зустрічного забезпечення та доведеності їх необхідності вже були предметом розгляду суду апеляційної інстанції при перегляді оскарженої ухвали за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , тому вони не підлягають повторному розгляду відповідно до правила ч. 4 ст. 370 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції не розглядає вимогу апеляційної скарги про скасування постанови Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, оскільки така вимога за своїм характером є касаційною і тому перебуває поза межами компетенції апеляційного суду.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржена ухвала порушує законні права третьої особи.
Так, з копії Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_14 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 04.04.1992 (т. 1 а. с. 239).
Матеріали справи свідчать про те, що автомобіль FORD F 150 3500 ( 2012) СИНІЙ, № куз. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 постановлено на облік за відповідачем 12.05.2018;
TOYOTA VENZA 2672 ( 2013) білий, № куз. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 - 07.10.2017;
TOYOTA SEQUOIA 4700 ( 2008) СІРИЙ № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 - 08.11.2011;
FORD ESCORT WAGON 1.3 1299 ( 1998) БІЛИЙ № КУЗ . НОМЕР_7 , НОМЕР_8 - 07.06.2006;
MERCURY SABLE 3797, ( 1993) ЗЕЛЕНИЙ № куз. НОМЕР_16 , НОМЕР_10 - 17.02.2002; (т. 1 а. с. 112)
Виробничий будинок - ремонтну майстерню, загальною площею 1214, 2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 346786863246, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . + 200 м - 11.04.2014 (т. 1 а. с. 113-114);
Житловий будинок, з комплексом господарських будівель, загальною площею 81,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 62314263246, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 - 20.05.2013 (т. 1 а. с. 115-117);
Житловий будинок та господарські споруди, загальною площею 64,8 кв.м., реєстраційний номер майна 33270961, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - 16.11.2012 (т. 1 а. с. 118-119);
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0260, площею 0,0327 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - 27.05.2013 (т. 1 а. с. 120-122);
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0338, площею 0,016 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - 20.05.2013 (т. 1 а. с. 123-124);
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0337, площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - 20.05.2013 (т. 1 а. с. 125-126);
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:0259, площею 0,15 га , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - 27.05.2013 (т. 1 а. с. 127-129);
Земельну ділянку, кадастровий номер 6324655100:10:003:1366, площею 0,45 га , яка знаходиться за адресою: Харківська область, Печенізький район, с/рада Мартівська - 13.08.2014 (т. 1 а. с. 130-131).
Вказане свідчить про те, що стосовно згаданого майна до її спростування діє передбачена ст. 60 СК України презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, придбаного одним з них після укладення спільного шлюбу.
Таким чином, накладення арешту на вказане майно, який виключає право не тільки розпорядження, а й користування порушує права другого подружжя - ОСОБА_1 . 
Також, підлягає врахуванню, що постановою Харківського апеляційного суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено та скасоване заочне рішення Печенізького районного суду Харківської області від 27 травня 2020 року у цій справі. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 закрито з огляду на, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справ, застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають вказаним нормам цивільного процесуального права та є непропорційним втручанням у право власності третьої особи, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржене судове рішення підлягає скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Печенізького районного суду Харківської області від 20 листопада 2019 року - скасувати.
У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Конопатського Миколи Миколайовича про забезпечення позову - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В. Бурлака.

                                                                               А.В. Котелевець.