22-ц/804/3793/20 
                                                                                263/2004/20 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції Музика О.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.             
                                                                              
      П О С Т А Н О В А
   І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді      Попової С.А.,
суддів                           Зайцевої С.А., Лісового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи  
апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  
на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Музика О.М., повний текст рішення складено 20 жовтня 2020 року, 
у цивільній справі
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

        В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування зазначивши наступні обставини. 
Відповідно до укладеного договору від 24.12.2012 № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18800 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, проте, відповідачка свої обов`язки не виконала, у зв`язку із чим станом на 30.11.2019 утворилася заборгованість у розмірі 89628,54грн, яка складається із: заборгованості за кредитом – 18800грн; заборгованості за процентами за користування кредитом – 66006,03грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором – 78,29грн; штрафу (фіксована частина) – 500грн; штрафу (процентна складова) – 4 244,22грн, яку банк просив стягнути з відповідача поряд із компенсацією понесених по справі витрат з оплати судового збору.  

У відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив представник відповідачки – адвокат Маштаков С.О. (т. 1 а.с. 60-65, 100-104), вказуючи на те, що ОСОБА_1 не підписувала представлені позивачем Умови та правила надання банківських послуг, просив врахувати при постановленні рішення правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/18017-ц. Щодо процентів: нараховані банком відсотки за ставкою 27,6 % річних станом на 30 листопада 2019 року становлять 32444,49грн, сплачено відсотків за наданим банком розрахунком 98456,78грн, тому переплата становить 66012,29грн, що підтверджує відсутнісь заборгованості ОСОБА_1 перед банком. А збільшення банком відсоткової ставки в односторонньому порядку без належного повідомлення позичальниці є порушенням ст. 1056-1 ЦК України. Нарахування банком штрафів, пені суперечить положенням ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.
В ході розгляду справи представником відповідачки подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (т. 1 а.с. 92).

У відповіді на відзив і письмових поясненнях АТ КБ Приватбанк (т. 1 а.с. 75-83, 176-181) акцентує увагу на тому, що договір про надання банківських послуг, частиною якого є кредитні відносини між сторонами, зафіксований у декількох документах: заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах зі встановленням відсоткової ставки у розмірі 2,3% на місяць (або 27,6% на рік), розмірів комісій та штрафів тощо, що розташовані на офіційному сайті банку і надані відповідачці в письмовому вигляді, ознайомлення з якими і отримання повної інформації про умови кредитування вона підтвердила своїм власним підписом в заяві на отримання кредиту. Відповідачці відкрито картковий рахунок і надана відповідна картка Універсальна і встановлено кредитний ліміт, яким позичальниця користувалася. Укладений між сторонами договір в контексті ст. 634 ЦК України є договором приєднання до договору надання банківських послуг.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Відмовляючи в задовленні позову в повному обсязі, суд першої інстанції  виходив з того, що між сторонами при укладенні договору не узгоджена плата процентів за користування кредитними коштами, а долучені Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору, бо не підписані позичальником. З установлених обставин не вбачається наявність будь-якого обов`язку з виконання грошового зобов`язання (включаючи сплату процентів як за первісною, так і підвищеною банком ставкою, пені і штрафів), крім сплати тіла кредиту. Тому отримані від відповідача кошти на погашення кредиту (кредитного ліміту) за картковим рахунком повинні бути зараховані на погашення тіла кредиту (фактично отриманої суми кредитних коштів). З виписки за рахунком відповідача, а також зі змісту розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що борг за тілом кредиту становить 18800грн, у той же час за картковими рахунками відповідача нею поповнено картковий рахунок на загальну суму 80445грн, які підлягають погашенню на фактично отриману суму кредиту та ці кошти повинні бути відраховані на сальдо поточної заборгованості.  Отже, сплачені відповідачем 80445грн у повному обсязі покривають сальдо як поточної, так і простроченої заборгованості. Заборгованості позичальника перед кредитором судовим розглядом не виявлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В  апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» (т. 1 а.с. 212-219), посилаючись на неповне з`ясування обставин справи,  невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального та права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що: відсутність підпису позичальниці в Умовах та Правилах, Тарифах  не свідчить про те, що вона не була ознайомлена із ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами; відповідачка поставила підпис саме в заяві позичальника, яким засвідчила ознайомлення з відповідними документами, а отже повністю згодна із умовами кредитування; відповідачка здійснила всі дії щодо активації картки, а також зверталася до банку щодо її перевипуску; суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово, а інша сторона лише може приєднатися до таких умов, висловивши певну згоду на них; суд відмінусував від загальної суми витрат по карті загальну суму погашень, безпідставно вважаючи, що такі суми повинні були спрямовуватись лише на погашення боргу за тілом, не враховуючи те, що позичальниця погодилася на сплату процентів, а також уплату пені і штрафів у випадку прострочення грошового зобов`язання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки – адвокат Маштаков С.О. (т. 2 а.с. 1-7), підтримуючи законність і обгрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, наголошує на: неузгодженні між сторонами в жодних формулярах плати за користування кредитними коштами, що правильно врахував суд; незаконності вимог банку щодо первісного нарахування і збільшення в односторонньому порядку процентної ставки; фактичній сплаті відповідачкою в рахунок погашення кредиту 96953,71грн, що в декілька разів перевищує розмір отриманих у банку коштів в сумі 18800грн; необгрунтованості вимог банку щодо стягнення пені і штрафів, зважаючи на вимоги Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції і проживання відповідачки на території міста Маріуполя, що віднесено до зони АТО.   

Процедура розгляду справи апеляційним судом
Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як встановлено судом, відповідно до анкети-заяви від 24 грудня 2012 року ОСОБА_1   ознайомилася із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку та просила надати послуги, а саме: оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка Універсальна без зазначення бажаного кредитного ліміту, та цього дня отримала картку та пін-код, про що вказує її підпис в анкеті-заяві (т. 1 а.с. 10).
Долучені банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг із Умов і правил надання банківських послуг, роздруківки Про затвердження Умов і правил надання банківських послуг, Про внесення змін до Тарифів за картками Універсальна та Універсальна Голд, не містять відміток про дату їх складання та відомостей про посадову особу, яка їх склала та посвідчила (т. 1 а.с. 11-35, 89-90,171-172, 183-197).
За даними довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 , старт карткового рахунку НОМЕР_1 відбувся 18 липня 2013 року та цього ж дня сталася зміна кредитного ліміту на суму 16000грн, що в подальшому змінювався - 26 липня 2013 року на суму 17000грн, 22 березня 2014 року на суму 18800грн (т. 1 а.с. 159).
В період дії договірних відносин між сторонами позичальниці видано 6 платіжних карток, остання з них з терміном дії до травня 2019 року (т. 1 а.с. 160), по яких вбачається рух коштів, втілений у виписках за картковими рахунками (т. 1 а.с. 105-127).
Банком розраховано заборгованість позичальниці ОСОБА_1 , яка станом на 30.11.2019  складає загальну суму 89628,54грн, з них: заборгованість за кредитом – 18800грн; заборгованість за процентами за користування кредитом – 66006,03грн; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором – 78,29грн; штраф (фіксована частина) – 500грн; штраф (процентна складова) – 4 244,22грн (т. 1 а.с. 6-9). 

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до  ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1  ст.  626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За статтею 1049  ЦК УКраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Абзацом 2 частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, на яку в обґрунтування заявлених вимог посилається банк, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд вважав доведеними обставини і, беручи до уваги зібрані по справі докази (інформацію в заяві-анкеті, де відсутні відомості про відсоткову ставку, виписки по наявних карткових рахунках, відкритих в банку з 24 грудня 2012 року по травень 2019 року, із вказівкою лімітів кредитування у часі і відомостями по руху коштів і вчиненим транзакціям позичальницею), колегія суддів з цим погоджується, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, позичальниця ОСОБА_1 отримала кредитну картку Універсальна, на яку нараховано бажаний кредитний ліміт (вперше наданий 18 липня 2013 року у розмірі 16000грн) із зміною ліміту кредитування в різний час, початок користування кредитними коштами 18 липня 2013 року.
В наданій в копії анкеті-заяві, яку підписала відповідачка (а.с. 10), відсутнє відображення волевиявлення відповідачки ОСОБА_1 щодо будь-якої процентної ставки, умови її підвищення, а наявна лише відмітка про бажання отримати банківську послугу з обслуговування платіжної кратки Кредитка Універсальна.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.12.2012, посилався на Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті: www.privatbank.com.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
Оскільки в розумінні ст. 634 ЦК України умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Втім, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та Умови і правила надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 24.12.2012 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо розміру і порядку сплати процентів за користування кредитними коштами.
В анкеті-заяві зазначено, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником ОСОБА_1 та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10). Проте, Пам`ятку клієнта, що є складовою договору про надання банківських послуг, позивач суду взагалі не надав. 
З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які додані позивачем до позовної заяви на підтвердження заявлених позовних вимог, але не містять підпису відповідача, дати складання, підпису уповноваженої особи банку, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.12.2012 шляхом підписання заяви-анкети. У взаємозв`язку із цим колегія суддів схвалює відхилення судом першої інстанції цих доказів як неналежних і недостовірних доказів - на підставі цих доказів неможливо встановити дійсні обставини справи, зокрема щодо дійсних складових умов кредитного договору, які мала на увазі позичальниця.
Отже, відсутні підстави вважати, як правильно визначився суд першої інстанції, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Таким чином, позивачем не надано суду першої інстанції доказів щодо розміру процентної ставки, узгодженої сторонами у письмовій формі при укладенні кредитного договору, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1   АТ КБ Приватбанк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону Про захист прав споживачів № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та схвалення ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Нарахування банком штрафів (фіксована частина - 500грн та 4244,22грн штрафу в процентному відношенні) і пені (78,29грн) у періоді тривання кредитних відносин суперечить, як обгрунтовано вказав суд першої інстанції, вимогам ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, з огляду на проживання позичальниці ОСОБА_1 в місті Маріуполі Донецької області (т.1 а.с. 53), тобто території проведення антитерористичної операції, трансформованої в Операцію об`єднаних сил. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами АТ КБ Приватбанк, відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, врахував згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України правові висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення зазначеного банком розміру процентної ставки, штрафів, пені, та виконання позичальницею ОСОБА_1 обов`язку з повернення фактично отриманої суми коштів кредиту в повному обсязі.
Так, враховуючи те, що нарахування та стягнення процентів, на погашення яких банком утримувались кошти, проводилося безпідставно (загалом в сумі 66006,03грн), оскільки відсутній письмовий договір про розмір процентів, а тому кошти, які вносились відповідачем та зараховувались банком на погашення процентів, суд першої інстанції за результатами математичного розрахунку і дослідження операцій по руху коштів на картковому рахунку відповідачки обгрунтовано врахував як суму погашення тіла кредиту. Зважаючи на перевищення сплачених ОСОБА_1 за час тривання кредитних відносин коштів у розмірі 80445грн над сумарним обсягом сальдо поточної і простроченої заборгованості, втіленої у розрахунку банку і поставленої у якості основної суми заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 18800грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність заборгованості у відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 24.12.2012. Такий висновок доводами апеляційної скарги позивача не спростований.
Доводи апеляційної скарги позивача з приводу відмови суду у стягненні частини заборгованості за простроченим тілом кредиту не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки суд при обчисленні погашень і витрат оперував загальною сумою заборгованості – 18800грн, що заявлено як тіло кредиту у змісті позову, що становить залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – колонка № 5 в розрухунку заборгованості станом на 30.11.2019 (а.с. 6-9).  
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем не надано і до суду апеляційної інстанції. Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ Приватбанк підлягає відхиленню, а рішення суду – залишенню без змін. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд, 

        П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2020 року залшити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Судді:                                                                                          С.А.Попова

                                                                                                          С.А.Зайцева 

О.О.Лісовий