Окрема думка
судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
Справа № 910/8113/16 (провадження № 12-57 звг 20)
 
03 листопада 2020 року
м. Київ
 
Велика Палата Верхового Суду розглянула у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло», Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом`янського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Квадрат на Малевича», про визнання недійсним рішень та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло», Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом`янського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про визнання недійсним рішень і ухвалою від 03 листопада 2020 року відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 та залишила в силі постанову Вищого господарського суду України від 14 листопада 2017 року.
 
Поділяю позицію Великої Палати Верховного Суду про неможливість задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, проте не погоджуюсь із застосуванням Великою Палатою Верхового Суду норм процесуального права з огляду на таке.
 
1.        Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 липня 2020 року на підставі приписів частини п`ятої статті 302 ГПК України передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначену справу вказавши на наявність виключної правової проблеми та поставивши на вирішення Великою Палатою Верховного Суду два запитання: як постанова Великої Палати Верховного Суду, прийнята за результатами розгляду скарги на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), яка містить висновки щодо дій суду не як суду, встановленого законом, впливає на чинність постановленого у справі судового рішення, та чи є ця постанова підставою для перегляду такого судового рішення за нововиявленими обставинами.
 
2.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 07 вересня 2020 року прийняла та призначила до розгляду цю справу, а ухвалою від 03 листопада 2020 року відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 та залишила в силі постанову Вищого господарського суду України від 14 листопада 2017 року.
 
3.        Відмовляючи у задоволенні заяви Велика Палата Верховного Суду вказала, що як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою Європейського суду з прав людини до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. 
 
4.        Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
5.        Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був та не міг бути відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
 
6.        Як на нововиявлені обставини заявник вказує на те, що, розглядаючи справу № 910/8113/16, судді з порушенням приписів процесуального законодавства вийшли за межі перегляду справи в касаційній інстанції, прийнявши як преюдиціальну постанову ВГСУ від 23 березня 2017 року у справі № 910/1425/16, якою справу направлено на новий розгляд, що є порушенням вимог статей 35, 111-12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній на час розгляду справи.
 
7.        У постанові від 06 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду констатувала, що ВРП, ухвалюючи рішення від 04 червня 2019 року, діяла виключно у межах своїх повноважень та на підставі закону, а отже, погодилась із висновком ВРП щодо необхідності застосування дисциплінарного стягнення у вигляді, визначеному рішенням, з підстави, зазначеної пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, - умисне або у зв`язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
 
8.        Висновок Великої Палати Верховного Суду за наслідками оскарження рішення ВРП у постанові від 06 лютого 2020 року стосується саме оцінки рішення ВРП, його відповідності закону та підтверджує, що суддів було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за помилкові дії, які не узгоджувалися з вимогами процесуального кодексу, з підстави, визначеної пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, - умисне або у зв`язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
 
9.        Щодо підстав, за якими передано цю справу на її розгляд Велика Палата Верховного Суду вказала, зокрема, на те, що оцінка дій судді при вирішенні справи може бути підставою для перегляду судових рішень у виключних випадках і тільки за наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 320 ГПК України, а саме: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
 
10.    Рішення у дисциплінарній справі не можна вважати особливими і непереборними обставинами, з якими пов`язано право на оскарження рішення, яке набрало законної сили. Тож застосування екстраординарної процедури перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, з такої підстави, як наявність рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарній справі, є порушенням принципу верховенства права, зокрема принципу правової визначеності та «якості закону».
 
11.    Разом із цим статтею 325 ГПК України, якою регламентований порядок перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, встановлено, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
 
12.    Частиною другою статті 320 ГПК України передбачений виключний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
 
13.    Рішення Вищої ради правосуддя про притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів, які розглядали справу та приймали судове рішення, про перегляд якого просить заявник не відноситься до таких підстав, з чим і погодилася Велика Палата Верховного Суду.
 
14.    Оскільки ГПК України не містить жодних положень щодо дій суду у випадку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав, які не віднесені до переліку підстав необхідних для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, слід керуватися загальними положеннями цього Кодексу, які регламентують порядок дій суду у разі надходження до нього заяви, яка не підлягає розгляду.
 
15.    Зокрема, пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
16.    Таким чином у разі надходження до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав притягнення судді, який ухвалив судове рішення, до дисциплінарної відповідальності, суду слід відмовляти у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, відповідно, якщо таке провадження було відкрите, на моє переконання слід закривати провадження за новоявленими обставинами, а не відмовляти у задоволенні заяви по суті.
 
Таким чином, оскільки Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій заявник посилався на підстави, які не передбачені частиною другою статті 320 ГПК України вважаю, що Велика Палата Верховного Суду мала не відмовляти у задоволенні заяви, а закрити провадження у цій справі. 

Суддя                                                                                       В. В. Пророк

Окрема думка складена 04 грудня 2020 року