ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 278/2604/17
адміністративне провадження № К/9901/57053/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів:  Мороз Л.Л., Тацій Л.В.
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №278/2604/17
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства оборони України 
на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді – Іваненко Т.В., суддів: Кузьменко Л.В., Франовської К.С.,-
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. 30.10.2017 ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати пункт 81 рішення відповідача про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги (далі – ОГД) як особі з інвалідністю                          ІІІ групи з 11.07.2017, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою ОГД та компенсаційних сум від 29.09.2017          № 102;
- зобов`язати відповідача призначити та виплати йому ОГД, як особі з інвалідністю                    ІІІ групи з 11.07.2017, внаслідок травми, поранення пов`язаних із захистом Батьківщини в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013  № 975 (далі – Порядок № 975).
2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що внаслідок травми, одержаної ним під час захисту Батьківщини має право на отримання ОГД в розмірі              250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017, відповідно до Закону № 2011-XII. Вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті йому ОГД протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист. При цьому наголошує на безпідставності застосування до нього положень частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та пункту 8 Порядок №975 щодо обмеження такої виплати дворічним строком, оскільки інвалідність йому встановлена вперше (11.07.2017).
3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2018, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
4. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким задоволено позовну заяву. 
Визнано протиправним та скасовано пункт 81 рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні ОГД як особі з інвалідністю ІІІ групи з 11.07.2017, внаслідок травми, поранення пов`язаних з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2017 № 102.
Зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу як особі з інвалідністю                 ІІІ групи з 11.07.2017 внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини одноразову грошову допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017, відповідно до Закону №2011-ХІІ та Порядку № 975.      
5.  Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанцій відповідач 18.07.2018 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом  апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
6. Протоколом розподілу справи від 06.08.2018 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Гриців М.І. - головуючий суддя, судді: Берназюк Я.О.,              Коваленко Н.В.
7. Ухвалою Верховного Суду від 16.08.2018 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
8. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 15.07.2019 №981/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М.І. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13), що унеможливило його участь у розгляді даної справи.
9. Протоколом розподілу справи від 16.07.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
10. Ухвалою судді Верховного Суду від 18.07.2019 прийнято зазначену касаційну скаргу до провадження.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 17.12.2020 №2516/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку з відпусткою судді Стеценка С.Г., що унеможливило розгляд цієї судової справи за його участі.
Протоколом розподілу справи від 17.12.2020 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Мороз Л.Л., Тацій Л.В.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII був призваний для проходження військової служби по мобілізації, у період з 26.03.2014 по 26.06.2017 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (95 окрема десантно-штурмова бригада) Збройних Сил України на посаді головного старшини батальйону. Перебував у службовому відрядженні в районі виконання бойових завдань особовим складом частини та з 23.04.2014 по 03.06.2014, з 13.09.2015 по 31.12.2015, з 29.11.2016 по 31.01.2017 приймав участь у антитерористичній операції в Донецькій області по врегулюванню кризової ситуації в Україні до оголошення демобілізації.
Факт безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції в періоди з 23.04.2014 по 03.06.2014, з 13.09.2015 по 31.12.2015, з 29.11.2016 по 31.01.2017 підтверджено довідками військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 03.11.2014 №1966-вос та від 16.05.2017 №490/1/вп.
В ході проведення антитерористичної операції на території Донецької області, 03.06.2014 позивач отримав наскрізне вогнепальне кульове поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми від 03.05.2017 № 47.
У зв`язку з отриманим пораненням, позивачу відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії (далі – МСЕК) від 09.09.2014 було встановлено 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності.
16.05.2017 за розпорядженням командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 19.04.2017 № 278 госпітальна військово-лікарська комісія провела огляд позивача, за результатами якого складено свідоцтво про хворобу №912. Зі змісту свідоцтва встановлено, що виявлене захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.
Наказом командира 95 окремої десантно-штурмової бригади (по особовому складу) від 23.06.2017 №31-РС позивач звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2017 №22 позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. 
13.07.2017 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності з 11.07.2017 - травма, поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 783752.
18.07.2017 позивач звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому ОГД в зв`язку із отриманням 11.07.2017                                 ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення, отриманих внаслідок захисту Батьківщини. 
За результатами розгляду вказаної заяви, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову у призначенні               ОГД позивачу, про що складено протокол від 29.09.2017 №102. Дана відмова вмотивована тим, що позивачу 09.09.2014 під час первинного огляду                            МСЕК встановлено 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що сталося 03.06.2014 (довідка МСЕК серія ЖИА №004969 від 09.09.2014), а 11.07.2017 під час повторного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААА №783752 від 11.07.2017). Відповідач зазначив, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Позивачу групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності виплачена в сумі 21 315,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні ОГД, позивач звернувся з даним позовом до суду.
ІІІ. ВИСНОВКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА ДРУГОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з правомірності відмови позивачу у виплаті ОГД зважаючи на те, що первинний огляд МСЕК з метою встановлення ступеня інвалідності відбувся у 2014 році, після чого позивачу виплачено одноразову грошову допомогу, а повторний огляд відбувся у 2017 році, понад дворічний термін після первинного огляду, а тому, в силу положень частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-12, виплата одноразової допомоги не здійснюється.
13. Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що згідно з положеннями частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-12 та пункту 8 Порядку №975 виплата ОГД не здійснюється у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності, тобто лише при встановленні особі або більшого відсотку втрати працездатності, без встановлення інвалідності, або інвалідності вищої групи, її причини, саме при повторному огляді, не поєднуючи їх між собою. Відповідно до акту огляду МСЕК від 11.07.2017 серії ААА №12 №783752 позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з травмою, пораненням, пов`язаним з захистом Батьківщини з 11.07.2017 при первинному огляді, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо застосування дворічного строку після первинного встановлення втрати працездатності.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. Касаційна скарга мотивована, зокрема, посиланням відповідача на те, що суд апеляційної інстанцій протиправно не застосував до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 16-3 Закону №2011, зважаючи на те, що законодавство допускає можливість виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Відтак, зважаючи на те, що первинний огляд МСЕК з метою встановлення ступеня втрати працездатності відбувся у 2014, після чого позивачу виплачена одноразова грошова допомога, а повторний – у 2017, тобто понад встановлений законом дворічний термін, відсутні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
15. 22.08.2019 позивач надіслав відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін, з посиланням на те, що МСЕК за результатами первинного огляду, з 11.07.2017 вперше встановлено йому інвалідність внаслідок травми, поранення, пов`язаних з захистом Батьківщини, тому передбачені частиною четвертою статті 16-3 Закону №2011 обмеження до спірних правовідносин не підлягають застосуванню. При цьому посилається на те, що днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК і такою датою у спірних правовідносинах є встановлення йому первинно ІІІ групи інвалідності 11.07.2017.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, у відповідності до частини першої статті                              341 КАС України, виходить з наступного.
17. Аналіз установлених у цій справі обставин у зіставленні з обґрунтуванням позовних вимог дають підстави для висновку про те, що звернення із цим позовом до суду зумовлене незгодою позивача з відмовою у призначенні та виплаті йому ОГД як особі з інвалідністю, з посиланням на наявність встановленого законом обмеження права на отримання ОГД у більшому розмірі дворічним терміном з часу встановлення первинного факту втрати працездатності, незалежно від його виду (інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності).
18. Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
19. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
20. Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
21. Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
22. За змістом пункту 4  частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
23. Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
24. Аналіз зазначених норм, дає підстави зробити висновок про те, що виплата ОГД з підстав встановлення інвалідності та/або встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності не є самостійними та окремими підставами для виплати ОГД, оскільки визначальним для встановлення права на виплату ОГД є не ступінь тяжкості ушкодження здоров?я, а  рішення органу МСЕК про наявність такого ушкодження (яке викликало втрату працездатності або встановлення групи інвалідності).
25. Відповідно до пункту 4   статті 16-3 Закону № 2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
26. Згідно з пунктом 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
27. Відтак пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено вирішення питання виплати ОГД шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров?я і які раніше уже таку допомогу отримували.
Одночасно, цією нормою також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров?я.
Проте, ті особи, стан здоров?я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров?я, втрачають право на виплату ОГД, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.
З огляду на вищезазначене, дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957.
28. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09.09.2014 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
В подальшому, позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності з 11.07.2017 - травма, поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 13.07.2017 серії 12 ААА № 783752.
29. Таким чином, оскільки з дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивачу (09.09.2014) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності (11.07.2017) минуло понад два роки, позивач не має права на отримання ОГД в більшому розмірі.
30. З урахуванням наведеного висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог не ґрунтується на правильному правозастосуванні, у зв`язку із чим його постанова підлягає скасуванню.
31. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
32. З огляду на наведене, оскільки суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, то постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 слід скасувати із залишенням в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2018.
Керуючись статтями 341, 345, 352 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд– 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити. 
Скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2018 – залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

.......................
.......................
........................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз
Л.В. Тацій,
Судді Верховного Суду