УХВАЛА
 
30 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 344/19667/19
провадження № 61-17006 ск 20 
 
Верховний Суд у складі постіної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського  апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У листопаді 2019 рокуОСОБА_1 звернувся в суд із позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 498 240 грн, набутих відповідачем без достатньої правової підстави.
 
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2020 року                     в складі судді Ковалюк І. П. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 000 євро, що за курсом НБУ станом на 04 листопада 2019 року - 498 240 грн, заборгованості за договором позики (розписки) від 19 грудня                      2009 року.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в складі судді Горейко М. Д., Василишин Л. В., Максюти І. О. заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.                   
 
13 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Предметом позову в даній справі є майнова вимога про стягнення 498 240 грн,                   ціна якої не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від              07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. 
 
Відповідно  до  частини  «с»  статті 7  цієї  Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського  апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                     І. О. Дундар
 
                                                                                                                                  М. М. Русинчук