ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 459/1396/20 пров. № А/857/11433/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І.,
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2020 року, ухвалене суддею Жураковським А.І. в м.Червонограді Львівської області, у справі № 459/1396/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

                                                     ВСТАНОВИВ:
20 травня 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача – Головного управління Держпраці у Львівській області, у якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЛВ11467/459/АВ/ПТ//ПС від 04 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення в сумі 901,00 грн, провадження у справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що посадова особа- директор ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» не є розпорядником коштів для виплати заробітної плати працівникам, в тому числі відпускних, заробітної плати звільненим працівникам.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що згідно з наданою адміністрацією Підрозділу довідкою про використання коштів за перірод з 01.01.2020 по 04.03.2020 на рахунки та в касу Пірозділу ДП «Львіввугілля» надішли кошти в загальній сумі 41287,00 тис.грн. Дані кошти частково спрямовані на виплату заробітної плати працівникам Підрозділу в сумі 22 333,00 тис. грн, що становить 54,1 % загальної суми наявних коштів. При цьому, кошти в сумі 18954,00 тис.грн скеровані на інші видатки, що становить 45,9 % від загальної суми наявних коштів, зокрема кошти за період з 01.01.2020 по 04.03.2020 скеровані на сплату податків та обов`язкових платежів – 11368,00 грн, використано на придбання сировини та матеріалів для основного виробництва – 6492,00 тис.грн, використано на оплату послуг банківським установам - 24, 00 тис.грн, інші видатки – 854,00 тис.грн. Відтак, має місце невиконання вимог пунктів 1, 2, 4, 5 та 7 Припису від 18.12.2019 №ЛВ5001/1425/АВ/П, контроль за виконання якого було предметом інспекційного відвідування. Враховуючи наведене, на думку скаржника, 04.03.2020 головним державним інспектором Яворівською О.Г. правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення №11467/459/АВ/ПТ та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №11467/459/АВ/ПТ/ПС.
В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити  з наступних підстав.
Так, судом з постанови по справі про адміністративне правопорушення №ЛВ 11467/459/АВ/ПТ/ПС від 04 березня 2020 року, прийнятої інспектором праці Головного управління Держпраці у Львівській області Яворівською О.Г., встановлено, що директор ВП “Шахта “Межирічанська” ДП “Львіввугілля” ОСОБА_1 вчинив порушення вимог ч.5 ст.97, ч.ч.1, 4 ст.115, ч.1 ст.117 КЗпП України, ст. 15, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», ст. 21 Закону України «Про відпустки». 
Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КУпАП  та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 901,00 грн.
ОСОБА_1 , вважаючи прийняту державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області Яворівською О.Г. постанову №ЛВ11467/459/АВ/ПТ/ПС від 04.03.2020 протиправною, звернувся до суду з вимогою про її скасування.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.  
В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, яка доводяться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.
В силу приписів ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого 188-6 КУпАП, настає в разі невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України державний  нагляд  та  контроль  за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі – Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з п.7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6 п.4 Положення №96).
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі – Порядок №295).
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до  ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1  ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв”язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3  ст. 90 КАС України).
З матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 28.02.2020 № 0625-П та виданого на підставі нього направлення №0635 від 28.02.2020 у період з 04.03.2020 по 04.03.2020 інспектором праці Головного управління Держпраці у Львівській області Яворівською О.Г. проведено інспекційне відвідування ВП “Шахта “Медирічанська” ДП “Львіввугілля” на предмет дотримання вимог законодавства про працю в частині виконання вимог припису.
В ході інспекційного відвідування інспектором виявлено порушення ч.1 ст. 38, ч.5 ст.97, ч.ч.1, 4 ст.115, ст.116 КЗпП України, ч.3 ст.15, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», ст. 21 Закону України «Про відпустки», ст. 4 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», про що складено Акт №ЛВ11467/459/АВ-ЛВ5001/П/1425 від 04.03.2020.
За вчинення виявленого під час проведеня інспекційного відвідування  адміністративного порушення, а саме невиконання вимог припису від 18.12.2019 №ЛВ5001/1425/АВ/П, відповідальність за яке передбачена ст.188-6 КУпАП, постановою інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Яворівською О.Г. по справі про адміністративне правопорушення №ЛВ11467/459/АВ/ПТ/ПС директора відокремленого підрозділу «Шахта «Межирічанстка» ДП «Львіввугілля» ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 901 грн.
В обгрунтування протиправності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення позивач вказує на те, що він не є розпорядником коштів, а виплату заробітної плати здійснює ДП «Львіввугілля», як це передбачено п.6.2 Статуту ДП «Львіввугілля».
Так, згідно Стутуту ДП «Львіввугілля» від 22.11.2019 №437 підприємство засноване на державній формі власності. Відповідно до п.6.2 цього Статуту підприємсво несе обов`язок забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати працівникам підприємства; забезпечення своєчасної сплати податків та інших відрахувань згідно із законодавством.
Згідно п.п.3.2, 3.5, 9.19 Положення про відокремлений підрозділ «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» від 27.12.2019, даний підрозділ не є юридичною особою, фінансові та кредитно-розрахункові операції підрозділу здійснюються ДП «Львіввугілля», керівник підрозділу несе відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати, інших установлених законодавством виплат працівникам підрозділу у межах наданих на ці цілі коштів. 
Крім того, відповідно до платіжного доручення №14 від 13.11.2019 платником заробітної плати є ДП «Львіввугілля».
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може нести адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу, оскільки керівних підприємства не є розпорядником коштів підприємства, оскільки вінг є лише носієм обов`язку своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати працівникам відокремленого підрозділу у межах виділених на цілі коштів.
При цьому колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб”єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286  КАС України.
Відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:  1) залишити рішення суб”єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;                           2) скасувати рішення суб”єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб”єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки в діях ОСОБА_1 судом не встановлено наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-КУпАП, що в розумінні п.1 ст.247 КУпАП є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не може нести адміністративну відповідальність за порушення законодавства про працю. 
Відтак, ефективним способом захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача є задоволення вимоги про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286  КАС України.
Відповідно до частини першої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2020 року у справі № 459/1396/20 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Постанова складена в повному обсязі 30.10.2020.