ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 р. 	Справа № 520/7723/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 17.09.20 року по справі № 520/7723/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Прокуратури Чернігівської області                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Прокуратури Чернігівської області (надалі також – відповідач), у якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Чернігівської області, яка полягає у необґрунтованій відмові у задоволенні його заяви від 01 червня 2020 року; 
- зобов`язати Прокуратуру Чернігівської області надати довідку про складові та розмір заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою прокурора району, яка прирівнюється до посади керівника місцевої прокуратури, а нині керівника окружної прокуратури, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» та Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі № 6-р/2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду не відповідає обставинам справи, ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи, викладені ним у позовній заяві. Просить урахувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі № 520/1245/2020. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені у апеляційній скарзі, є хибними та спростовуються положеннями чинного законодавства України. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що правовідносинам, з приводу яких позивач звернувся до суду у цій справі, передували ті, що вирішені у справі № 520/5675/20, в якій ухвалено рішення, яке набрало законної сили.
У справі № 520/5675/20 встановлено, що ОСОБА_1 27.03.2020 на ім`я начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Чернігівської області Норчевської В. О. надіслано запит на отримання інформації про розмір посадового окладу та інших складових заробітної плати керівника окружного прокуратури Чернігівської області з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020.
За результатами розгляду вказаної заяви на адресу позивача надійшов лист за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури Чернігівської області А. Мельниченко від 03.04.2020 за № 19-259 вих. 20, яким позивачу повідомлено, що заробітна плата працівникам прокуратури Чернігівської області нараховується згідно з Постановою КМУ від 31.05.2012 за № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органі прокуратури», з урахуванням Постанови КМУ від 30.08.2017 за № 657 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури». Враховуючи, що на даний час прокуратура Чернігівської області відноситься до регіональної прокуратури, умови оплати праці затверджені для прокурорів постановою КМУ віл 11.12.2019 за № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» (пункт 6) не застосовуються. 
Позивач, не погодившись із достовірністю наданої публічної інформації, звернувся з відповідним позовом до Прокуратури Чернігівської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Чернігівської області, яка полягає у наданні недостовірної та неповної інформації на запит від 27 березня 2020 року та зобов`язати відповідача надати інформацію про розмір посадового окладу та інші складові заробітної плати керівника окружної прокуратури Чернігівської області з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі № 6-р/202.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вказане рішення залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що станом на дату складання відповіді на запит позивача, у відповідача була відсутня інформація стосовно розміру посадового окладу та інших складових заробітної плати керівника окружної прокуратури Чернігівської області, оскільки вказаний орган не було створено, а тому відповідь на запит позивача складено на підставі відомої та наявної інформації, якою володіє відповідач.
Крім того, 01.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Чернігівської області з заявою, в якій просив суд надати довідку про складові та розмір заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою прокурора району, яка прирівнюється до посади керівника місцевої прокуратури, а нині керівника окружної прокуратури, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» та Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі № 6-р/2020.
Прокуратурою Чернігівської області 03.06.2020 надано відповідь листом від 18-165вих.20, яким повідомлено, що заробітна плата працівникам прокуратури Чернігівської області нараховується згідно з Постановою КМУ від 31.05.2012 за № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органі прокуратури», з урахуванням Постанови КМУ від 30.08.2017 за № 657 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури». Враховуючи, що на даний час прокуратура Чернігівської області відноситься до регіональної прокуратури, умови оплати праці затверджені для прокурорів Постановою КМУ від 11.12.2019 за № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» (пункт 6) не застосовуються. Інформація про розмір посадового окладу та інші складові заробітної плати за відповідною посадою прокурора району, яка прирівнюється до посади керівника місцевої прокуратури (керівника окружної прокуратури) з урахуванням Постанови КМУ від 11.12.2019 № 1155 - відсутні.
Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні названої довідки, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
У статті 19 Конституції України зазначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 5 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Статтею 20 Закону № 2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 за № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
У пункті 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
За змістом частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації та надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Пункт 5 частини 1 ст. 24 Закону № 2939-VI встановлює, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.
Пенсійні правовідносини є одним із видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.
У цій справі стверджується про порушення права на отримання довідки відповідної форми та змісту, надання якої передбачено законодавством, для подальшої реалізації права на перерахунок пенсії за вислугу років, встановленої для спеціальної категорії пенсіонерів органів прокуратури.
Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).
У статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).
Частина вісімнадцята цієї статті у редакції, чинній до 15 липня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята цієї статті).
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки (ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ).
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 за № 76-VIII, який набрав законної сили 01.01.2015 частину двадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала законної сили 06.09.2017 підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 справа № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вказаним Рішенням, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яке визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Встановлено такий порядок виконання цього Рішення: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Посилаючись на вказане Рішення Конституційного Суду України та зазначаючи, що 18.02.2020 Офіс Генерального прокурора звернувся до Міністерства соціальної політики України з листом № 21-698вих20 для погодження порядку перерахунку пенсій працівників прокуратури, в додатку 1 якого визначено форму довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії та останнім було погоджено відповідний порядок дій, позивач звернувся до відповідача за отриманням довідки як особа, яка має право на перерахунок пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі № 6-р/2020.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вказане право відповідачем не оспорюється, у свою чергу, предметом позову у цій справі не є оскарження відмови відповідного пенсійного органу у перерахунку пенсії позивача, відтак, існування згаданого Рішення Конституційного Суду України не впливає на спірні правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та Прокуратурою Чернігівської області з приводу невидачі довідки, виходячи з підстав, чому вказана довідка позивачу не надавалась.
Щодо підстав невидачі довідки, колегія суддів зазначає таке.
Кабінет Міністрів України Постановою від 11.12.2019 за № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» затвердив схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур згідно з додатками 1-3.
Пунктом 6 зазначеної постанови встановлено, що для прокурорів, умови оплати праці яких затверджені цією постановою, не застосовуються умови оплати праці працівників органів прокуратури, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури”.
У свою чергу, у п. 7 вказаної постанови визначено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України “Про прокуратуру”.
Вказані пункти 6 та 7 є предметом судового оскарження у справі № 640/1763/20, яка перебуває в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено відсутність рішення, яке набрало законної сили у справі № 640/1763/20.
Проте, у листі відповідача, яким, як вказував позивач, йому відмовлено у видачі довідки, міститься декілька підстав зазначеного, а не тільки посилання на п. 6 Постанови КМУ від 11.12.2019 за № 1155.
Так, Законом України № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 змінено низку норм Закону України № 1697-VІІ «Про прокуратуру» від 14.10.2014, зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (ст. 7 Закону № 1697-VІІ ).
Наразі триває процес атестації прокурорів. 
Згідно із п. 4 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".
На офіційному веб-порталі Офісу Генерального прокурора наказ про створення окружних прокуратур відсутній, у газеті «Голос України» відповідне рішення не публікувалося, доказів протилежного суду не надано.
Отже, позивач фактично просив надати довідку зі складовими заробітної плати керівника окружної прокуратури, які наразі не створені, їх штати не сформовані, штатні розписи не затверджені, посадові оклади та інші складові заробітної плати конкретних працівників відповідними наказами уповноважених керівників органів прокуратури не встановлені, нарахування та виплати заробітної плати працівникам окружних прокуратур не проводилися.
Доказів зворотнього матеріали справи не містять.
Узагальнена інформація щодо посадових окладів та складових заробітної плати працівників органів прокуратури, у тому числі окружних прокуратур, відображена у ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та в Постанові Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 за № 1155, на яку міститься посилання у відповіді прокуратури області на запит позивача.
Як вказував відповідач у відзиві на позов, будь-яка інша інформація, ніж зазначена у вказаних вище нормативно-правових актах, не створювалася, а тому взагалі відсутня.
ОСОБА_1 просив не задокументовану (створену) в процесі діяльності органу прокуратури інформацію, а інформацію, яка потребує створення, а тому не може надаватися згідно із Законом № 2939-VІ.
Як вже зазначалося вище, наказ про створення окружних прокуратур відсутній, а тому у відповідача не було можливості, в разі якщо він не володіє інформацією, направити запит позивача належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Відтак, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що наразі вчинити дії у правовідносинах, з приводу яких подано позов, відповідач фактично позбавлений можливості.
Разом з цим, виходячи з підстав позову, що невидача довідки унеможливлює належну реалізацію прав позивача на перерахунок його пенсії, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідь прокуратури Чернігівської області від 18-165вих.20 містить інформативний характер, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не створює перешкод у реалізації позивачем своїх прав, передбачених Законом України "Про прокуратуру".
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Водночас, в цьому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Вказані правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 687/1539/16-а, від 4 лютого 2020 року у справі № 320/7969/17, від 02 вересня 2020 року у справі № 580/2354/19.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Інформація ж, наведена у відповіді прокуратури Чернігівської області від 18-165вих.20, не породжує обов`язкових юридичних наслідків для позивача. 
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що станом на дату складання відповіді на запит позивача, у відповідача була відсутня інформація стосовно розміру посадового окладу та інших складових заробітної плати керівника окружної прокуратури Чернігівської області, оскільки вказаний орган не було створено, а тому відповідь на запит позивача складено на підставі відомої та наявної інформації, якою володіє відповідач, є правомірним.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи позивача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Інших доводів апеляційна скарга позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення не містить.
Посилання позивача на висновки Харківського окружного адміністративного суду у рішенні від 13 квітня 2020 року у справі № 520/1245/2020, не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої  (апеляційної) інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи приписи статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішується.  
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі № 520/7723/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк