ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року                                    Справа №902/538/18 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючий суддя Дужич С.П.,
суддя Саврій В.А. , 
 суддя Миханюк М.В. 

секретар судового засідання Кужель Є.М. 
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився;
відповідача: Якимчук О.М. (довіреність    №007.2Др-34-1219 від 24.12.19р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і ТОВ "Вінницягаз Збут" на рішення господарського суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року, суддя Тварковський А.А., повний текст виготовлено 08 вересня 2020 року, у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут"
про стягнення 132 881 214,34 грн.
Судом роз`яснено представникам учасників провадження права та обов`язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Заяв про відвід суддів і клопотань про відкладення не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2018 року, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Вінницягаз Збут" про стягнення 132 881 214,34 грн., з яких 68 740 072,39 грн. - пені, 16 231 165,23 грн. - 3% річних, 47 909 976,72 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за порушення зобов`язань за Договором №16-401-Н купівлі-продажу природного газу.
25 серпня 2020 року, рішенням господарського суду Вінницької області даний позов було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 26 129 321,11 грн., з яких: 10 854 475,25 грн. - пені; 4 029 252,20 грн. - 3% річних; 11 245 593,66 грн. - інфляційних втрат. 
Було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 57 885 597,14 грн. - пені; 12 201 913,03 грн. - 3% річних; 36 664 383,06 грн. - інфляційних втрат. Витрати на сплату судового збору в сумі 473 844,67 грн. було залишено за позивачем, а витрати по оплаті судової експертизи розділено і у сумі 57 511,98 грн. - стягнуто з позивача на користь відповідача, а в сумі 17 334,42 грн. залишено за ТОВ "Вінницягаз Збут".
ТОВ "Вінницягаз Збут", у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині задоволених позивних вимог та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що у ТОВ Вінницягаз Збут" відсутнє прострочення оплати за отриманий природний газ в рамках дії Договору купівлі-продажу природного газу №16-401-Н від 28 жовтня 2016 НАК "Нафтогаз України".
Свою правову позицію обґрунтовує тим, що протягом дії Договору №16-401-Н, позивачем було поставлено природний газ для подальшої реалізації його населенню на загальну суму 2 697 026 399,82 грн., при цьому, вартість природного газу, спожитого пільговою категорією споживачів, що мають пільги (отримують субсидії) склала 2 677 306 136,74 грн., які повинні були бути перераховані відповідачем позивачеві за процедурою, передбаченою Порядком №20 з Державного бюджету України.
Підписанням спільних протокольних рішень на загальну суму 1 960 844 461,63 грн., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за отриманий природний газ відповідно до Договору. Тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за послуги з транспортування газу була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.
В той же час, зміст та складові спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та узгоджений ними порядок проведення розрахунків, не містять умови щодо визначення сторонами конкретного місяця 2016-2017 року, за який перераховуються кошти згідно спільних протокольних рішень, сторонами не визначено конкретної дати 2016-2017 року, за який передбачається перерахування коштів, а отже, визначити період початку та закінчення прострочення оплати за газ у даній справі встановити неможливо, а відповідно не можна визначити і період прострочення платежів, які надійшли через розподільчий рахунок відповідача, наявність прострочення яких у даному випадку обов`язкова для застосування відповідальності.
Крім того, товариство вказує на те, що з 2 677 306 136,74 грн., які держава повинна була компенсувати, нею було погашено лише 1 960 844 461,63 грн., а залишок коштів у розмірі 314 756 158,00 грн. (2 697 026 399,82 - 2 677 306 136,74), відповідачем було оплачено вчасно.
Оскільки предметом позову є грошова сума, обов`язком позивача є доведення правильності її обрахування. Однак, ані розрахунок позивача, ані розрахунок, наведений в висновку експерта, який був покладений судом першої інстанції в основу при ухваленні рішення по справі, не містять наявність передбачених нормативно-правовими актами та угодою сторін способів оплати придбаного природного газу. З наведених розрахунків вбачається, що в них відсутні окремо нараховані суми штрафних санкцій у разі оплати шляхом застосування алгоритму з використанням рахунку зі спеціальним призначенням, та окремо нарахованих сум штрафних санкцій у разі проведення його оплати за рахунок коштів бюджету на підставі СПР. Таке розмежування є необхідним, враховуючи різні періоди часу, визначені як строки виконання зобов`язання з оплати природного газу у першому та у другому випадку.
З огляду на це, необґрунтованість розрахунку, наведеного експертом перешкоджає достовірному встановленню саме тих обставин, які необхідно встановити.
АТ "НАК "Нафтогаз України", у своїй апеляційній скарзі, просить рішення скасувати в частині відмови у стягненні 4 651 917,97 - неустойки та постановити нове судове рішення, яким у цій частині позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки, усупереч  практиці застосування ст.233 ГК України і ст. 551 ЦК України, суд першої інстанції не з`ясував обов`язкових умов, при яких можливе зменшення неустойки, зокрема, не встановив перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також не дав об`єктивної оцінки чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
При зменшенні розміру пені суд повинен був, але не врахував майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. 
Отже, на думку апелянта, суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх вище перелічених обставин та виходячи з інтересів лише відповідача.
ТОВ "Вінницягаз Збут" у своєму відзиві на апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки на виконання спільних протокольних рішень, відповідачем здійснено погашення заборгованості в розмірі 1 960 844 461,63 грн., крім того, оплата за природний газ, отриманий згідно договору в сумі 736 181 938,19 грн. відбувалась з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця, у відповідності до п.6.2. Договору, згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП, а тому своєчасне здійснення розрахунків за договором безпосередньо не залежало від волевиявлення відповідача та, як наслідок, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на заборгованість з оплати за отриманий природний газ в спірний період є безпідставними та не підлягають задоволенню.

21 жовтня 2020 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за скаргою ТОВ "Вінницягаз Збут" і призначено її до розгляду на 04 листопада 2020 року.
22 жовтня 2020 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду АТ "НАК "Нафтогаз України" було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 04 листопада 2020 року в одному провадженні із апеляційною скаргою ТОВ "Вінницягаз Збут".
Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.
Представник відповідача підтримала доводи по наданій апеляційній скарзі, просить її задоволити та заперечила проти доводів апеляційної скарги позивача і в її задоволенні просить відмовити.
Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, за наявності відповідного клопотання, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого і представника відповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:
28 жовтня 2016 року, між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як продавцем, та ТОВ "Вінницягаз Збут", як покупцем, було укладено Договір №16-401-Н купівлі-продажу природного газу, згідно умов якого продавець зобов`язався передати покупцеві у період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року природний газ в обсязі до 620 000 тис. м3, виключно для постачання побутовим споживачам, за ціною 4957,3 грн. за 1000 м3, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20%, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов`язками, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору. (т.1 а.с.23-28)
Відповідно до п.6.1. Договору №16-401-Н, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абз.3 цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.
Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим      постановою Кабінету Міністрів України №20    від 11 січня 2005 і має бути здійснений протягом 90 днів з 01 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.
Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абз.3 цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.
У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в аб.4 цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.
Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 01 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абз.4 цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 01 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абз.3 цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 01 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою "Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (надалі - Порядком), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005, має бути здійснений до закінчення 90 дня, що відраховується з 01 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.
Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаній природний газ за процедурою передбаченою Порядком і після спливу 90 денного строку, передбаченого абз.3 цього пункту.
Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до    постанови Кабінету Міністрів України №20      від 11 січня 2005 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.
Згідно з п.6.2. Договору №16-401-Н, оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.
Згідно з п.7.2. цього Договору, у разі невиконання покупцем п.6.1 цього Договору, він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.
Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 жовтня 2016 року, і діє в частині продажу природного газу до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).
На виконання умов Договору №16-401-Н, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", в період з жовтня 2016 року по березень 2017 року було поставлено ТОВ "Вінницягаз Збут" 453 376,23 тис. м3 природного газу за актами приймання-передачі природного газу: 
- від 31 жовтня 2016 року - на 233 056 105,30 грн.;
- від 30 листопада 2016 року - на 422 276 042,06 грн.;
- від 31 грудня 2016 року - на 545 048 894,75 грн.;
- від 31 січня 2017 року - на 630 303 090,64 грн.;
- від 28 лютого 2017 року - на 514 969 346,74 грн.;
- від 31 березня 2017 року - на 351 372 920,34 грн., а всього на загальну суму 2 697 026 399,83 грн. (т.1 а.с.30-34)
Протягом періоду постачання природного газу, між ТОВ "Вінницягаз Збут", як постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки із постачання природного газу населенню та розпорядниками державних коштів: Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, УПСЗН Вінницької райдержадміністрації, УПСЗН Козятинської МР, УПСЗН Козятинської РДА, УПСЗН Ладижинської МР, УПСЗН Могилів-Подільської МР, УПСЗН Бершадської РДА, УПСЗН Гайсинської РДА, УПСЗН Крижопільської РДА, УПСЗН Літинської РДА, УПСЗН Липовецької РДА, Погребищенським УПСЗН, УПСЗН Теплицькою РДА, УПСЗН Тиврівської РДА, УПСЗН Тростянецької РДА, УПСЗН Шаргородської РДА, УПСЗН Хмільницької МР, УПСЗН Жмеринської МР, УПСЗН Калинівської РДА, УПСЗН Немирівської РДА, УПСЗН Оратівської РДА, УПСЗН Томашпільської РДА, УПСЗН Тульчинської РДА, УПСЗН Барської РДА, УПСЗН Іллінецької РДА було підписано акти звірки розрахунків по пільгах, субсидіях та компенсаціях на загальну суму 2 677 306 136,94 грн., а саме: 
- в жовтні 2016 року - на суму 253 760 528,86 грн.; 
- в листопада 2016 року - на суму 450 890 432,26 грн.; 
- в грудні 2016 року - на суму 535 889 258,58 грн.; 
- в січні 2017 року - на суму 491 845 639,41 грн.; 
- в лютому 2017 року - на суму 481 198 480,98 грн.; 
- в березні 2017 року - на суму 463 721 796,65 грн. 
Постановою Кабінету Міністрів України №1044 "Питання акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" від 14 грудня 2016 року у редакції постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06 березня 2019 року    було затверджено Статут Акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", згідно якого змінено тип компанії на приватне АТ та змінено найменування компанії, а саме повне найменування українською мовою - АТ "НАК "Нафтогаз України". (а.с.37)
У період грудня 2016 року по вересень 2017 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від №20 від 11 січня 2005 року року "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", між ГУ Державною казначейською службою України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької ОДА, ТОВ "Вінницягаз Збут" та НАК "Нафтогаз України" біло підписано ряд Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (надалі - Спільні протокольні рішення, СПР):
- №3596 від 26 грудня 2016 року на суму 371 957 068,23 грн.;
- №б/н від 26 грудня 2016 року на суму 32 407 986,00 грн.;
- №411 від 19 січня 2017 року на суму 95 587 822,04 грн.;
- №1375 від 21 лютого 2017 року на суму 50 888 945,62 грн.;
- №1833 від 20 березня 2017 року на суму 217 741 956,00 грн.;
- №2443 від 20 квітня 2017 року на суму 76 833 904,29 грн.;
- №2439 від 20 квітня 2017 року на суму 117 772 314,28 грн.;
- №2441 від 20 квітня 2017 року на суму 153 953 910,60 грн.;
- №2442 від 20 квітня 2017 року на суму 190 515 683,74 грн.;
- №3499 від 18 вересня 2017 року на суму 174 865 496,92 грн.;
- №3500 від 18 вересня 2017 року на суму 153 540 436,32 грн.;
- №3501 від 18 вересня 2017 року на суму 98 095 278,76 грн.;
- №3754 від 19 жовтня 2017 року на суму 2 106 078,83 грн.;
- №3753 від 19 жовтня 2017 року на суму 50 732 843,40 грн.;
- №3785 від 24 жовтня 2017 року на суму 79 407 928,80 грн.
- №3786 від 24 жовтня 2017 року на суму 90 436 807,80 грн., на загальну суму 1 960 844 461,63 грн. (т.3, а.с. 13-78)
У період з 27 грудня 2016 року до 20 грудня 2017 року, з вказівкою на конкретні Спільне протокольне рішення, з призначенням платежу, зокрема "за природний газ 2016 року" або "за природний газ 2017 року", на виконання укладених СПР, за газ поставлений у відповідності до Договору №16-401-Н, на рахунок позивача, згідно платіжних доручень, було перераховано 1 960 844 461,63 грн. (т.2 а.с.151-164)
Інша частина коштів за поставлений газ у розмірі 736 181 938,20 грн. погашалась ТОВ "Вінницягаз Збут" власними коштами з 22 грудня 2016 року по 20 грудня 2017 року. Остаточна заборгованість була закрита 20 грудня 2017 року переведенням коштів у розмірі 98 095 278,76 грн., що було визначено Спільним протокольним рішенням №3501 від 19 вересня 2017 року. (т.2 а.с.147-150, 164)
29 серпня 2018 року, вважаючи, що ТОВ "Вінницягаз Збут" порушувало строки оплати поставленого природного газу, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Вінницягаз Збут" про стягнення 132 881 214,34 грн., з яких 68 740 072,39 грн. - пені, 16 231 165,23 грн. - 3% річних, 47 909 976,72 грн. - інфляційні втрати, нараховані за порушення зобов`язань за Договором №16-401-Н купівлі-продажу природного газу. (т.1 а.с.4-11)
26 вересня 2018 року, ТОВ "Вінницягаз Збут" звернулось до господарського суду Вінницької області з клопотаннями про розстрочку виконання рішення суду на один рік, у разі стягнення з відповідача коштів, а також про зменшення заявленої до стягненню пені на 90%. (т.2 а.с.195-198)
23 листопада 2018 року, ухвалою господарського суду Вінницької області було задоволено клопотання ТОВ "Вінницягаз Збут" і призначено у справі судову економічну експертизу, на розгляд якої поставлено питання:
- В якій сумі документально підтверджується визначена позивачем заборгованість ТОВ "Вінницягаз Збут" (сума пені, сума 3% річних та сума інфляційних втрат) станом на 20 грудня 2017 року (дата остаточного розрахунку) за Договором купівлі-продажу природного газу №16-401-Н від 28 жовтня 2016 року з урахуванням положень п.6.1 договору з урахуванням відсутності заборгованості на суму спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків станом на три:
- станом на дату укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків;
- станом на дату фактичних платежів за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків;
- станом з моменту укладення договору?
- Чи була у ТОВ "Вінницягаз Збут" фінансова можливість виплатити в повному обсязі (або частково) суму заборгованості за попередні періоди за Договором купівлі-продажу природного газу №16-401-Н від 28 жовтня 2016 року з урахуванням положень п.6.3 договору у період з 26 листопада 2016 року по 20 грудня 2017 року за рахунок власних обігових коштів з урахуванням черговості та обов`язковості платежів згідно з вимогами законодавства?
Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. (т.3 а.с.79-83, т.3 а.с.92-98)
23 січня 2020 року, після отримання судом висновку експерта №3/3/2018 року від 16 січня 2020 року, ухвалою господарського суду Вінницької області провадження у справі було поновлено. (т.3 а.с.136-180, 181)
Сторона заперечувались висновки проведеної судової економічної експертизи.
25 серпня 2020 року, рішенням господарського суду Вінницької області даний позов було частково задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 26 129 321,11 грн., з яких: 10 854 475,25 грн. - пені; 4 029 252,20 грн. - 3% річних; 11 245 593,66 грн. - інфляційних втрат. 
Також, було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 57 885 597,14 грн. - пені; 12 201 913,03 грн. - 3% річних; 36 664 383,06 грн. - інфляційних втрат. Витрати на сплату судового збору в сумі 473 844,67 грн. було залишено за позивачем, а витрати по оплаті судової експертизи розділено і у сумі 57 511,98 грн. - стягнуто з позивача на користь відповідача, а в сумі 17 334,42 грн. залишено за ТОВ "Вінницягаз Збут". (т.4 а.с.67-74)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно    ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у    ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Відповідно до    ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З матеріалів справи встановлено, що між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як продавцем, та ТОВ "Вінницягаз Збут", як покупцем, було укладено Договір №16-401-Н купівлі-продажу природного газу, згідно умов якого продавець зобов`язався передати покупцеві у період з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року природний газ в обсязі до 620 000 тис. м3, виключно для постачання побутовим споживачам, за ціною 4957,3 грн. за 1000 м3, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20%, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов`язками, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору. 
Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п листопада 3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11 січня 2005 року    спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.
Згідно з п.6.2. Договору №16-401-Н, оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.
Позивач свої зобов`язання за Договором №16-401-Н виконав у повному обсязі та поставив відповідачу природний газ на суму 2 697 026 399,83 грн.
Відповідно до    ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч.1    ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість ТОВ "Вінницягаз Збут" була погашена в повному обсязі лише 20 грудня 2017 року (736 181 938,20 грн. - шляхом списання коштів з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання, 1 960 844 461,63 грн. - на виконання спільних протокольних рішень).
АТ "НАК "Нафтогаз України", не заперечуючи проти відсутності основної заборгованості, вважає, що відповідач проводив оплату за отриманий газ несвоєчасно, з порушенням п.6.1 Договору №16-401-Н№4657/1617-ТЕ-10, допускаючи прострочення платежів, поза межами розрахунків, здійснених на виконання Спільних протокольних рішень, та провів нарахування пені в сумі 68 740 072,39 грн., 3% річних в розмірі 16 231 165,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 47 909 976,72 грн.
Статтями    525,    526 ЦК України,    ст. 193 ГК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)    ст. 610 ЦК України    визначає, як порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України    встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ч.2    ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно    ст. 629 ЦК України    договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, з матеріалів справи вбачається, що між ГУ Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів  Вінницької обласної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення  Вінницької районної державної адміністрації, ТО "Вінницягаззбут" та НАК "Нафтогаз України" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. У зазначених спільних протокольних рішеннях сторони погодили, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до    постанови Кабінету Міністрів України №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11 січня 2005 року    (надалі - Порядку) на загальну суму 1 960 844 461,63 грн.
Згідно п.4 спільних протокольних рішень сторони, які підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог    постанови Кабінету Міністрів України №20    від 11 січня 2005 року    та Порядку щодо проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.
Відповідно до п.5.2 цих спільних протокольних рішень, останні набирають чинності з моменту підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням. 
Зі змісту Порядку вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).
Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.
Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок №20 від 11 січня 2005 року.
Позивач, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, у такий спосіб виявив своє бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку і тим самим погодився на зміну порядку та строки проведення розрахунків за поставлений відповідачу природний газ, з огляду на визначені у спільних протокольних рішеннях призначення платежів щодо сплати коштів за природний газ за рахунок відшкодування державою наданих у цей період населенню пільг та субсидії.
Враховуючи, що державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005, що фактично, усуває відповідача від процесу розподілу грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні уповноваженим банком зі спеціальних рахунків відповідача грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами, у зв`язку з чим змінюються періоди та сума заборгованості нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.
Таким чином, підписавши зазначені спільні протокольні рішення, сторони, зокрема, АТ НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Вінницягаззбут" узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією, змінивши строки виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору №16-401-Н (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №906/1075/17 від 18 вересня 2018 року).
Зокрема, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі №908/885/18 зроблені правові висновки про те, що для нарахування пені на підставі п.7.2 договору, 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених СПР, а підставою для стягнення таких нарахувань за порушення грошового зобов`язання може бути наявність суми основного боргу, яка не була предметом регулювання СПР, та яка була несвоєчасно сплачена Відповідачем за рахунок власних коштів.
З господарських правовідносин, які виникли між сторонами щодо поставки/оплати природного газу, а також враховуючи умови спільних протокольних рішень, визначити період початку та закінчення прострочення оплати за газ не представляється можливим. При чому, до порядку та строку проведення розрахунків не можна відносити строк дії відповідного спільного протокольного рішення і суд першої інстанції не врахував, що пп.2.5. спільних протокольних рішень за:
- №3708 від 26 грудня 2016 року, №3596 від 26 грудня 2016 року, №411 від 19 січня 2016 року, №1375 від 21 лютого 2017 року, №1833 від 20 березня 2017 року, передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти за природний газ, наданий у 2016 році згідно з Договором з відповідним записом у графі "призначення платежу": "постанова Уряду №20 від 11 січня 2005 року, дата і номер спільного протокольного рішення за природний газ у 2016 році, договір від 28 жовтня 2016 №16-401 -Н,..."; 
- №2439 від 20 квітня 2017 року, №2411 від 20 квітня 2017 року, №2442 від 20 квітня 2017 року, №2443 від 20 квітня 2017 року, №3499 від 18 вересня 2017 року, №3500 від 18 вересня 2017 року, №2501 від 18 вересня 2017 року, №3754 від 19 жовтня 2017 року, №3753 від 10 жовтня 2017 року, №37185 від 24 жовтня 2017 року, №3786 від 24 жовтня 2017 передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти за природний газ, наданий у 2016 році згідно з Договором з відповідним записом у графі "призначення платежу": "постанова Уряду №20 від 11 січня 2005 року, дата і номер спільного протокольного рішення за природний газ у 2017 році, договір від 28 жовтня 2016 №16-401 -Н...".
В той же час, за переконанням колегії суддів апеляційної інстанції, судом першої інстанції не було належним чином досліджено порядок проведення розрахунків між сторонами, зокрема, зміст та складові спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ і узгоджений ними порядок проведення розрахунків, які не містять умови щодо визначення сторонами конкретного місяця 2016-2017 року, за який перераховуються кошти згідно спільних протокольних рішень та відповідно до яких сторонами не визначено конкретного місяця 2016-2017 рр., за який передбачається перерахування коштів.
У підтвердження викладеного вище, слід окремо відзначити, що остаточний розрахунок, який був проведений державою з АТ "НАК "Нафтогаз Украйни" (за СПР) і за участю позивача з його спецрахунку, в один день - 20 грудня 2017 року.
Також, слід врахувати, що в період постачання природного газу для подальшої реалізації його населенню (позивачем поставлено на 2 697 026 399,82 грн.), між ТОВ "Вінницягаз Збут", як постачальником природного газу, та розпорядниками державних коштів за жовтень 2016 року - березень 2017 року включно, було підписано акти звірки розрахунків, згідно яких вартість природного газу, спожитого пільговою категорією споживачів, що мають пільги (отримують субсидії) склала 2 677 306 136,74 грн., в той час, як вищеописаними спільними  протокольними рішенннями покрито лише частину вартості спожитого пільговиками газу, а саме: на 1 960 844 461,63 грн.
Натомість, не зважаючи на таку різницю між наданими пільговій категорії населення послугами і відсутністю відшкодування з боку держави, ТОВ "Вінницягаз Збут" коштами з рахунку зі спецрежимом використання виплатило усю вартість поставленого газу.
В той час як в жовтні, листопаді 2016 року і березні 2017 року вартість отриманого природного газу підлягала сплаті шляхом відшкодування державою пільг та субсидій на підставі спільних протокольних рішень, то частина спожитого газу споживалася пільговиками та підлягала оплаті спільними протокольними рішеннями, інша ж частина оплачувалась коштами ТОВ "Вінницягаз Збут" та порядок таких розрахунків визначений умовами договору, відтак коштами ТОВ "Вінницягаз Збут" слід було сплатити:
- 9 159 636,17 грн. - за грудень 2016 року (до 25 січня 2017 року);
- 138 457 451,23 грн. - за січень 2017 року (до 25 лютого 2017 року);
- 33 770 865,76 грн. - за лютий 2017 року (до 25 березня 2017 року). 
Відповідно до розрахунку основного боргу по Договору №16-401-Н від 28 жовтня 2016 року, наданого ТОВ "Вінницягаззбут": 
- оплата отриманого у жовтні 2016 року природного газу була проведена шляхом відшкодування державою пільг та субсидій на підставі спільних протокольних рішень в розмірі 233 056 105,30 грн.; 
- оплата отриманого у листопаді 2016 року природного газу була проведена шляхом відшкодування державою пільг та субсидій на підставі спільних протокольних рішень в розмірі 422 276 042,06 грн.; 
- оплата отриманого за грудень 2016 року газу на суму 108 464 086,55 грн. була проведена коштами з рахунка із спеціальним режимом використання відповідача до 16 грудня 2016 року, а 436 584 808,20 грн. - відшкодовано державою відповідно до спільних протокольних рішень; 
- оплата отриманого газу за січень 2017 року на суму 116 124 931,72 грн. була проведена коштами з рахунка із спеціальним режимом використання товариства до 16 лютого 2017 року, а 514 178 158,92 грн. - відшкодовано державою на підставі спільних протокольних рішень; 
- оплата отриманого природного газу за лютий 2017 року на суму 160 219 999,59 грн. була проведена коштами з рахунка із спеціальним режимом використання до 16 лютого 2017 року  до 16 лютого 2017 року, а 354 749 347,15 грн. - відшкодовано державою; 
- оплата отриманого природного газу за березень 2017 року проведена коштами з рахунка із спеціальним режимом використання року на суму 351 372 920,34 грн. до 20 грудня 2017 року. 
Отже, з наявних в матеріалах справи розрахунків вбачається, що відповідачем своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень. Разом з цим, внаслідок несвоєчасного та нерівномірного виділення коштів державою, відповідач здійснював оплату частини коштів пільгового та субсидованого населення з поточного рахунка із спеціальним режимом використання та подальшим відшкодуванням таких витрат державою в інші місяці, чим і зумовлено сплату відповідачем коштами з рахунка із спеціальним режимом використання більшої суми у певні місяці та меншої - у наступні.
Також, окремо апеляційна інстанція вважає за необхідне розглянути і умови розрахунку між сторонами, передбачені п.6.2 Договору №16-401-Н: з рахунку зі спеціальним режимом. Так,    Постановою Кабінету Міністрів України №792 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" від 30 вересня 2015 року, затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків зі спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ (Постанова №792) хоча й визначено спеціальний механізм проведення розрахунків, який усуває газопостачальні підприємства від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожитий ними природний газ на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.
Суд першої інстанції, вважаючи обґрунтованим нарахування пені, 3% річних і інфляційних втрат, поклався на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2020 року по справі №904/1210/18 про те, що положення вказаної Постанови №792 не обмежують газопостачальні підприємства у можливості виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договорами, не ставлять повноту та своєчасність виконання газопостачальними підприємствами договірних обов`язків з оплати отриманого газу на користь оптових продавців в залежність від оплати газу споживачами; не скасовують і не обмежують відповідальність споживачів перед газопостачальними підприємствами за невиконання обов`язків з оплати за спожитий газ; не змінюють строків здійснення розрахунків за договорами, укладеними між газопостачальними підприємствами та оптовими продавцями, що відповідно не виключає відповідальності, передбаченої умовами таких договорів, зокрема, у вигляді пені за прострочення оплати та виникнення зобов`язань, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України, з оплати боргу з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції.      
Окрім того, що названою постановою Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передала справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тобто остаточного рішення з зазначеної справи Верховним Судом прийнято не було, в той же час, місцевий господарський суд не врахував, що у цій постанові Верховним судом було підтверджено факт прострочення виконання зобов`язання, що, у випадку з ТОВ "Вінницягаззбут" не підтверджено наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно сплачена покупцем природного газу за рахунок власних коштів.
Такі висновки узгоджується з практикою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яким у постановах у справах №918/181/18, №918/910/15, №902/514/18, №907/864/17 і №909/1065/18.
У постанові від 19 серпня 2020 у справі №902/517/18 Верховний Суду приходить до висновку, що оскільки визначений порядок оплати (за природний газ за 2016-2017 роки) не надає можливості визначити певний період дії Договору, яким повинна погашатися заборгованість, відповідно до спільних протокольних рішень, і відповідно не можна визначити - період прострочення платежів, які надійшли через розподільчий рахунок відповідача.
Отже, апеляційним судом не беруться до уваги доводи ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо того, що оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями, та те, що 736 181 938,20 грн. перераховані відповідачем як частина оплати за поставлений природний газ з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №792 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" від 30 вересня 2015 року, як за власні кошти, з огляду на те, що визначений порядок оплати (за природний газ за 2016 рік і за 2017 рік) не надає можливості визначити певний період дії договору, яким повинна погашатися заборгованість, відповідно до спільних протокольних рішень, і відповідно - період прострочення платежів, які надійшли через розподільчий рахунок відповідача.".
Враховуюче наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ТОВ "Вінницягаз Збут" про відсутність прострочення оплати за отриманий природний газ в рамках дії Договору купівлі-продажу природного газу №16-401-Н від 28 жовтня 2016 НАК "Нафтогаз України", що вказує на відсутність підстав для застосування п.6.3 Договору: виникнення зобов`язання у покупця здійснити погашення заборгованості перед продавцем із поточного банківського рахунку.
Також, здійснюючи розгляд справи у суді, для з`ясування питання розміру штрафних санкцій, судом першої інстанції було призначено судово-економічну експертизу та покладено висновок експерта №3/3/2018 року від 16 січня 2020 року в основу рішення про часткове задоволення позову.
На розгляд цієї експертизи було винесено питання щодо того, в якій сумі документально підтверджується визначена позивачем заборгованість    ТОВ "Вінницягаз Збут" (сума пені, сума 3% річних та сума інфляційних втрат) станом на 20 грудня 2017 року (дата остаточного розрахунку) за договором купівлі-продажу природного газу №16-401-Н від 28 жовтня 2016 року з урахуванням положень п.6.1 договору з урахуванням відсутності заборгованості на суму спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків станом на три дати:
- станом на дату укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків;
- станом на дату фактичних платежів за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків;
- станом з моменту укладення договору?
Згідно з висновками судово-економічної експертизи №3/3/2018 року від 16 січня 2020 року визначено, що станом з момент укладення договору, враховуючи відсутність заборгованості на суму спільних протокольних рішень заборгованість станом на 20 грудня 2017 року (на дату остаточного розрахунку)    складала в сумі 30 781 239,08 грн., з яких:  15 506 393,22 грн. - пеня; 4 029 252,2 грн. - 3% річних; 11 245 593,66 грн. - інфляційні втрати, які і були судом стягнуті з відповідача на користь позивача за результатами розгляду справи.
Згідно ст. 104 ГПК України,  висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими  доказами за правилами, встановленими  ст. 86 цього Кодексу.
Вищевикладені висновки експерта не спростовують того факту, що матеріалами справи не підтверджено наявності прострочення виконання зобов`язання відповідачем, а відтак висновок про наявність 3% річних, інфляційних втрат і пені у ситуації, що склалась є необґрунтованим. На ці обставини посилався апелянт при наданні пояснень у відзиві на позов, та під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, сприймаючи висновок експерта разом з іншими    доказами, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Вінницягаз Збут", а також про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову.
В той же час, такою, що не підлягає задоволенню являється апеляційна скарга АТ НАК "Нафтогаз України", оскільки її доводи зводяться до оскарження рішення суду в частині зменшення розміру пені на 30%, оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не було встановлено факту прострочення виконання зобов`язання відповідачем за Договором № №16-401-Н.
Інші заперечення, викладені у апеляційний скарзі АТ НАК "Нафтогаз України", також не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
За приписами ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об`єктивність прийняття рішення судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ "Вінницягаз Збут" слід задоволити, рішення господарського суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 854 475,25 грн. - пені, 4 029 252,20 грн. - 3% річних, 11 245 593,66 грн. - інфляційних втрат і прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін.
Судові витрати за подачу апеляційної скарги у сумі 587909,73 грн. (платіжне доручення №2268 від 29 вересня 2020 року), у зв`язку з її задоволенням, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 269-276, 277, 281-284 ГПК України, суд
                              
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" - задоволити.
Скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року по справі №902/538/18 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 10 854 475,25 грн. - пені, 4 029 252,20 грн. - 3% річних, 11 245 593,66 грн. - інфляційних втрат. 
Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення господарського суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року - залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (21012, м. Вінниця, пров. Костя Широцького, 24, код ЄДРПОУ 39593306) 587 909,72 грн. - судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №902/538/18 - повернути  господарському суду Вінницької області.

     Повний текст постанови складений "16" листопада 2020 року.

Головуючий  суддя                                                                      Дужич С.П. 

Суддя                                                                                              Саврій В.А.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.