ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 260/1612/19 пров. № А/857/11256/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Макарика В.Я.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №260/1612/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції – Гаврилко С.Є., розглянуто у письмовому провадженні, місце ухвалення – м. Ужгород),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішення та наказу
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішення та наказу задоволено частково.
Зокрема Закарпатським окружним адміністративним судом: Визнано протиправними дії членів робочої групи (з проведення планової перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_1 , що утворена згідно Наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2019 року № 1967/7, щодо складення акту від 24 червня 2019 року про ухилення приватного виконавця ОСОБА_1 . від проведення перевірки. 2. Визнано протиправними дії Дисциплінарної комісії приватних виконавців щодо несвоєчасного повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_1 про час та місце розгляду подання Міністерства юстиції України від 22 липня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_1 на засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців 12 серпня 2019 року. 3. Визнано протиправним рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 12 серпня 2019 року оформлене протоколом №14 в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасним повідомленням приватного виконавця про час та місце розгляду. 4. Визнано протиправним рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 12 серпня 2019 року оформлене протоколом № 14 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відкладення розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_1 у зв`язку з викликом ОСОБА_1 12 серпня 2019 року о 10:00 год. до слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для допиту його у кримінальному провадженні у якості свідка. 5. Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 12 серпня 2019 року оформлене протоколом №14 в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця. 6. Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України №3238/5 від 23 жовтня 2019 року про припинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 . У задоволенні позову у частині інших позовних вимог було відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року апеляційні скарги Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі №260/1612/19 без змін.
22 квітня 2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява відповідно до якої, останній просив вирішити питання про розподіл судових витрат у даній справі, оскільки судом при ухваленні рішення 05 березня 2020 року не було вирішено питання щодо розподілу судового збору та витрат на правову допомогу.
Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року заяву задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 4610,40 грн. У стягненні на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України  судових витрат як витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27000 грн – відмовлено.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що Міністерством юстиції України було подано касаційну скаргу та оскаржено рішення першої та апеляційної інстанції до Верховного суду. У разі скасування рішень, будуть відсутні підстави для стягнення судового збору на користь позивача. Просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні вимог відмовити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання явку уповноваженого представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи заяву позивача про стягнення судових витрат, суд першої інстанції врахував те, що понесені позивачем у даній справі судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції переглядає апеляційну скаргу в межах стягнення з Міністерства юстиції України судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 132 частин 1 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до статті 4 частини 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 4 частиною 2 пунктом 2 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що за подання до адміністративного суду позовної позови немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивачем при зверненні до суду було заявлено десять позовних вимог немайнового характеру.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1921 грн. 00 коп.
Таким чином, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 768,40 грн.
Відповідно до квитанції за №ПН680700 від 11 листопада 2019 року позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в сумі 7684 грн.
Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішення та наказу задоволено частково.
Вказаним рішенням суду позивачу було задоволено шість позовних вимог немайнового характеру. Таким чином сума судового збору з розрахунку задоволених судом позовних вимог немайнового характеру становить 4610,40
За правилами статті 139 частини 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 4610,40 грн. є вірним.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України – залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №260/1612/19 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. Я. Макарик 	
Повне судове рішення складено 03.11.2020р.