ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2020 р.                                                        Справа №914/2395/19
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Дубник О.П.
суддів                                                                                Гриців В.М.
Хабіб М.І.
за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівського національного аграрного університету     №20/48-1 від 12.02.2020 року (вх. № 01-05/783/20 від 25.02.2020 року)
на рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 (суддя Кидисюк Р.А., повний текст складено 24.01.2020 року)
у справі № 914/2395/19
за позовом: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів
до відповідача: Львівського національного аграрного університету, м. Дубляни Жовківського району Львівської області
про стягнення 110054,43 грн збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства згідно Акта перевірки №746/03/1100 від 08.11.2017-21.11.2017 року

за участю представників: 
від позивача: Омелян Є.О. в порядку самопредставництва (на підставі довіреності б/н від 05.10.2020, витяг з ЄДРПОУ);
від відповідача: Антонів Н.С. – адвокат (довіреність №27 від 13.01.2020). 

1. Розгляд справи.
Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст.  35,  36,  37 ГПК України  не заявлялось.
Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно зі  ст. 222 ГПК України.
Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.
2.Вирішення процесуальних  питань.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020, у складі колегії: головуючий суддя Дубник О.П., суддів: Зварич О.В. та Хабіб М.І., поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.
У зв`язку з перебуванням у відпустці в період з 31.08.2020 до 18.09.2020 включно, відповідно до наказу голови суду №06-03/75 від 07.07.2020, судді – члена колегії Зварич О.В., відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Шабаранської Т.М. №330 від 07.09.2020, проведено автоматичну заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх.№ 01-05/783/20) у справі №914/2395/19.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді -доповідача) Дубник О.П., суддів Гриців В.М. та Хабіб М.І.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2020, у складі колегії: головуючий суддя Дубник О.П., суддів: Гриців В.М. та Хабіб М.І., розгляд справи №914/2395/19 відкладено на 28.10.2020 на 10 год. 00 хв.
В судове засідання 21.10.2020 з`явилися представника позивача та відповідача. Представник позивача надала пояснення по суті апеляційної скарги.
3. Короткий зміст позовних  вимог.
Державна екологічна інспекція у Львівській області звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського національного аграрного університету про стягнення 110  054,43 грн збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства: скид забруднюючих речовин з зворотними водами з очисних споруд університету з перевищенням нормативу ГДС, розташованих на території м. Дубляни,  Львівської області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області, в період з 08.11.2017 по 21.11.2017, проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Львівським національним аграрним університетом, про що було складено Акт перевірки №746/03/1100 від 08.11.2017 - 21.11.2017.
Інспекційною перевіркою встановлено, що Львівський національний аграрний університет у періоди з 21.06.2016 по 07.12.2016, з 16.03.2017 по 18.09.2017, з 08.11.2017 по 21.11.2017 здійснено скид забруднюючих речовин з зворотними водами з очисних споруд Львівського національного аграрного університету, розташованих на території м. Дубляни, Львівської області. Дані дії є порушенням чинного законодавства, а саме ст.ст. 44, 70, 95, 110 Водного кодексу України та ст.ст. 40, 51 Закону України «Про охорону навколишнього середовища».
Загальна сума збитків, завданих Львівським національним аграрним університетом за вказані періоди, становить 110  054,43 грн, розрахунок якої проведено  відповідно до  Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів від 20.07.2009 №389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за №767/16783 (зі змінами внесеними згідно наказу Мінекології та природних ресурсів України від 30.06.2011 №220 та від 13.10.2015 №367).
Державна екологічна інспекція у Львівській області скерувала порушнику претензії про добровільну сплату збитків, дані претензії залишені без розгляду та відповідей.
4. Короткий зміст рішення суду першої  інстанції.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 позов задоволено повністю.
Судом зроблено висновок, що відповідно до ч.1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Суд першої інстанції зазначив, що для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивачем доведено, що внаслідок скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням нормативу ГДС внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів державі завдано збитків на загальну суму 110 054,43 грн (шкода). Шкода завдана внаслідок здійсненого відповідачем, на балансі якого знаходяться очисні споруди м. Дубляни, проектною потужністю 2200м2 добу (причинний зв`язок), скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням нормативу ГДС з очисних споруд, які розташовані на території Дублянської міської ради (протиправна поведінка). Факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксований в Акті планової перевірки №746/03/1100 від 08.11.17-21.11.17 року та даний Акт підписаний представником відповідача без зауважень. Доказів скасування чи оспорювання відповідачем вказаного Акту матеріали справи не містять. 
Судом першої інстанції зазначено, що твердження відповідача, що ним вживалися заходи, спрямовані на не уможливлення завдання шкоди навколишньому середовищу шляхом звернення до державних органів та органів місцевого самоврядування щодо передачі відповідних інженерних мереж на баланс Дублянської міської ради, судом не прийняті до уваги, оскільки вжиті заходи як і недостатність фінансування не можуть слугувати підставою для звільнення від відповідальності та обов`язку відшкодувати завдані порушенням збитки.
5.Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.
5.1.  Відповідач – Львівський національний аграрний університет    подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Апелянт вважає,  що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням та неправильним застосування норм матеріального та процесуального права.
Апелянт, зокрема стверджує, що судом першої інстанції не дотримано вимог ч.1 ст. 174 ГПК України та не залишено позовну заяву без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не долучено обґрунтований розрахунок суми, яку він просить стягнути. Апелянт вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що  при надсиланні позивачем відповідачу позовної заяви з додатками, було виявлено розбіжність між описом вкладення в цінний лист і фактичний вміст конверта, та той факт, що до позовної заяви не долучено доказів, які свідчили б про наявність у начальника Інспекції Миколи Маланича повноважень підписувати позовну заяву і такі дії позивача відповідач вважає зловживаннями та спрямованими на порушення його прав на ознайомлення з копією позову та доданих до нього матеріалів, які подані до суду.
Апелянт зазначає, що подане позивачем заперечення на відзив не повинно було братися судом першої інстанції до уваги, оскільки таке заперечення на відзив було подано позивачем з пропуском процесуального строку і разом з ним до справи було долучено нові докази, а саме: копії актів відбору проб, копії протоколів вимірювань показників складу та властивостей вод та позивачем не обґрунтовано неможливість подання вказаних доказів у встановлені законом та судом строки. Апелянт вважає, що висновок суду про прийняття до розгляду вказаного заперечення на відзив та долучених до нього доказів не ґрунтується на жодній нормі закону та є прямим свідченням упередженого розгляду справи.
Апелянт стверджує, що в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції, жодним чином не обґрунтовуючи, погодився із правомірністю відбору проб та розрахунками позивача. На думку апелянта, позивач лише констатує факт проведення відбору проб води, однак не подав жодних належних та допустимих доказів того, якою установою здійснено лабораторне дослідження результатів такого відбору.
Крім того, апелянт вважає, що позивачем не конкретизовано та не доведено в якому саме місці здійснено взяття проб води та проведення їх аналізу, позивачем не долучено доказів, що саме відповідач причетний до забруднення навколишнього середовище, якщо таке взагалі мало місце.
Поряд з іншим, апелянт вважає не підтвердженим факт наявності повноважень у державних інспекторів з охорони навколишнього середовища Львівської області Думаса П.А. та Джигирея В.О. на взяття проб води та проведення їх аналізу.
Також, на думку апелянта, позивач не довів належними та допустимими доказами наявності шкоди, протиправної /незаконної поведінки відповідача, та причинового зв`язку такої поведінки з заподіяною шкодою. Апелянт вважає, що лише під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності встановлюються наявність правопорушення та вина порушника, натомість суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність вини відповідача та наявність факту правопорушення виключно беручи до уваги непідтверджені доводи позивача, а тому висновки суду в оскаржуваному рішенні ґрунтуються виключно на припущеннях.
Також апелянт вважає, що даний спір не підвідомчий господарським судам і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 38-39).
5.2. Позивач – Державна екологічна інспекція у Львівській області подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу Львівського національного аграрного університету без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 без змін. 
Позивач вважає, що апеляційна скарга є незаконною та необґрунтованою, оскільки інспекцією проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства і за результатами такої перевірки у період з 08.11.2017 по 21.11.2017 Державною екологічною інспекцією складено акт перевірки №746/03/1100 в якому встановлено, що Львівським національним аграрним університетом у періоди з 21.06.2016 по 07.12.2016, з 16.03.2017 по 18.09.2017, з 08.11.2017 по 21.11.2017 здійснено скид забруднюючих речовин з зворотними водами з очисних споруд Львівського національного аграрного університету, розташованих на території м. Дубляни, Львівської області. Дані дії є порушенням чинного законодавства, а саме ст.ст. 44, 70, 95, 110 Водного кодексу України та ст.ст. 40, 51 Закону України «Про охорону навколишнього середовища».
Позивач вважає, що вина відповідача в порушенні вимог природоохоронного законодавства доведено наявними в матеріалах справи доказами, а твердження апелянта є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.
6. Обставини справи,  встановлені судами першої та апеляційної інстанції.
Державною екологічної інспекцією у Львівській області, у період з 08.11.2017 по 21.11.2017 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Львівського національного аграрного університету, про що складено Акт перевірки №746/03/1100 від 08.11.2017-21.11.2017 (а.с.26-31).
Львівський національний аграрний університет здійснює діяльність на підставі статуту (нова редакція), затвердженого Міністерством аграрної політики України за № 268 від 24.04.2008 року та погодженого Міністерством освіти і науки України від 23.04.2008 року, зареєстрованого 16.05.2008 Жовківською районною державною адміністрацією за №13981050031000167 і відповідно до якого даний навчальний заклад здійснює діяльність по заборі очищення та розподілення води.
В ході перевірки встановлено, що на балансі Львівського національного аграрного університету знаходяться очисні споруди м. Дубляни, проектною потужністью 2200м2/добу.
Підприємством розроблені «Правила приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації м. Дубляни», затверджені Дублянською міською радою та погоджені Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Львівській області.
На очисні споруди поступають госппобутові та виробничі стоки частини м. Дубляни, стоки від абонентів приймаються у відповідності до заключених договорів.
Господарсько-побутові та виробничі стоки м. Дубляни, напірним колектором та КНС подаються на очисні споруди повної біологічної очистки. Робота очисних споруд полягає у подачі стічних вод через горизонтальну пісколовку у первинні відстійники (процес механічної очистки), далі стічні води подаються у біофільтр,  де під дією мікроорганізмів біоплівки проходить процес окислення, звідки стоки подаються у вторинний відстійник (процес біологічної очистки).
Скид зворотних вод після очистки на очисних спорудах, здійснюється одним випуском у безіменний потік, що впадає у Яричівський канал.
Під час здійснення перевірки, при обстеженні роботи очисних споруд встановлено, що очисні споруди знаходяться в незадовільно технічному стані, потребують проведення капітального ремонту та реконструкції. Надано Дозвіл на спеціальне водокористування №Укр-1259ДЕП-17/Льв.ГДС від 13.05.2017 року з терміном дії до 13.05.2018 року та попередні Дозволи на спеціальне водокористування.
Згідно наданих дозволів скид зворотних вод з очисних споруд у Яричівський канал Львівським національним аграрним університетом в водний об`єкт дозволяється при дотриманні наступних лімітів - 260,625 тис м3/рік, 32,03м7год. та здійснюється на підставі нормативів ГДС речовин у водний об`єкт із зворотними водами розроблені ВАТ «Гірхімпром» у 1999 році та затверджені Державним управлінням екології та природних ресурсів в Львівській області від 16Л 1.1999 із пролонгованим терміном дії 13.05.2016р.
Первинний облік кількості стічних вод, що скидаються з очисних споруд ведеться по журналу первинного обліку котрий ведеться - розрахунковим методом.
Згідно наданої державної статистичної звітності про використання води за формою 2 ТП- водгосп (таблиця 2 - водовідведення) встановлено що:
-за 2016 р. з очисних споруд було скинуто 175,0 тис.м3 недостатньо очищених стічних вод.
-за 2017 р. з очисних споруд було скинуто 154,166 тис.м3 недостатньо очищених стічних вод.
Доведенні ліміти скиду стічних вод не перевищуються.
Інструментально-лабораторний контроль якості стічних вод в Яричівський канал здійснюється ПрАТ НВПП «Енергомонтажвентиляція» на підставі договору №28/32 від 01.03.2017 про надання послуг з лабораторного визначення хімічного складу проб стічних вод, термін діє до повного і належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Підприємством ведуться журнали кількості скиду стічних вод (розрахунковим методом), що скидаються з очисних споруд.
Відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції у Львівській області в період проведення позапланового заходу проведено відбір проб зворотних вод, що скидаються з очисних споруд (акт відбору проб №563від 08Л1.2017р.; акт відбору проб №577 від 13.11.2017р ; акт відбору проб №604 від 21.11.2017р).
Результати аналізу проб води, що скидаються після очисних споруд після проведеного гідрохімічного аналізу додані до акту перевірки.
Зауважень представників підприємства до відбору проб води не було.
В ході перевірки Державною екологічною інспекцією встановлено, що Львівським національним аграрним університетом здійснюється скид стічних вод з очисних споруд з перевищенням встановлених дозволом на спеціальне водокористування нормативів ГДС, що призвів до забруднення поверхневих вод Каналу Яричівського та є порушенням вимог ст.44,70,95,110 Водного кодексу України, та  постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.1999р. № 465.
Відповідно до довідки №103 від 20.11.2017 та журналу первинного обліку фактична витрата зворотних вод, що скидається з очисних споруд з 21.06.2016 по 20.11.2017 становить 20,26 м3/год стічних вод.
В ході проведення перевірки встановлено, що на замовлення університету у 2007 році проектним інститутом «Львівдіпрокомунбуд» розроблено робочий проект «Ректонструкція та капітальний ремонт каналізаційних очисних споруд, однак за відсутності фінансування роботи по даному проекту не проводяться.
В розділі VI «Опис виявлених порушень» зазначено, що виявлено скид зворотних вод з очисних споруд з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що призводить до забруднення поверхневих вод Каналу Яричівського.
Вказані дії порушують положення ст.ст.  44,  70,  95,  110 Водного Кодексу України  та  Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 р. № 465.
Отже, Державною екологічною інспекцією в результаті проведеної перевірки встановлено, що Львівським національним аграрним університетом здійснено скид забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням нормативу ГДС з очисних споруд, які розташовані на території Дублянської міської ради, що є порушенням чинного законодавства, а саме ст.ст.  44,  70,  95,  110 Водного кодексу України  у період:
- з 21.06.2016-07.12.2016, в результаті чого у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів від 20.07.2009 N 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 р. за №767/16783 (зі змінами внесеними згідно наказу Мінекологіі та природніх ресурсів України від 30.06.11 №220, та №367 від 13.10.15 ) проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водному об`єкту внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС з очисних споруд Львівського національного аграрного університету (ЛНАУ), розташованих на території Дублянської міської ради, Жовківського району за період з 21.06.2016 року по 07.12.2016 року, який становить 51 662,97 грн. Підставою для проведення Розрахунку, зокрема, були Акт перевірки №746/03/1100 від 08.11.-21.11.2017, результати вимірювання зворотних вод, які скидаються з очисних споруд в Яричівський канал, проведених лабораторією ПрАТ НВПП «Енергомонтажвентиляція», Довідка №103 від 23.11.2017 ЛНАУ про середньодобові кількості зворотних вод, які проходять через КОС;
- з 16.03.2017-18.09.2017; у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів від 20.07.2009 N 389 проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водному об`єкту внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС з очисних споруд Львівського національного аграрного університету (ЛНАУ), розташованих на території Дублянської міської ради, Жовківського району за період з 16.03.2017 року по 18.09.2017 року, який становить 53972,37 грн. Підставою для проведення Розрахунку, зокрема, були Акт перевірки №746/03/1100 від 08.11.-21.11.2017, результати вимірювання зворотних вод, які скидаються з очисних споруд в Яричівський канал, проведених лабораторією ПрАТ НВПП «Енергомонтажвентиляція», Довідка №103 від 23.11.2017 ЛНАУ про середньодобові кількості зворотних вод, які проходять через КОС;
- з 08.11.2017-21.11.2017; у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів від 20.07.2009 N 389 проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водному об`єкту внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС з очисних споруд Львівського національного аграрного університету (ЛНАУ), розташованих на території Дублянської міської ради, Жовківського району за період з 08.11.2017 року по 21.11.2017 року, який становить 4419,09 грн. Підставою для проведення Розрахунку, зокрема, були Акт перевірки №746/03/1100 від 08.11.-21.11.2017, результати вимірювання зворотних вод Держекоінспекції у Львівській області  протоколи №366-17 від 13.11.2017, №367-17 від 20.11.2017, №368 від 27.11.2017, Довідка №103 від 23.11.2017 ЛНАУ про середньодобові кількості зворотних вод, які проходять через КОС
Загальна сума збитків, завданих Львівським національним аграрним університетом за вищезазначені періоди становить 110 054,43 грн.
У зв`язку з наведеним, Державна екологічна інспекція у Львівської області звернулась до Львівського національного аграрного університету з вимогами про відшкодування збитків, заподіяних державі порушенням вимог законодавства про охорону та раціональне використання природних ресурсів, у місячний термін, а саме: з Претензією № 25 про відшкодування збитків у сумі 51662,97 грн (№09-1082 від 14.03.2018),  Претензією № 24 про відшкодування збитків у сумі 53972,37 грн (№09-1083 від 14.03.2018), Претензією № 23 про відшкодування збитків у сумі 4419,09 грн (№09-1083 від 14.03.2018) (а.с.16-25).
В матеріалах справи відсутні відомості, що Львівський національний аграрний університет якимось чином відреагував на вказані претензії.
Акт перевірки №746/03/1100 від 08.11.17-21.11.17 року, який став підставою для здійснених нарахувань збитків, підписаний керівником Львівського національного аграрного університету без зауважень.
Спорів стосовно визнання протиправними дій позивача на час розгляду цієї справи немає.
Ухвалою суду першої інстанції від 09.01.20 (а.с. 106-107) відмовлено  відповідачу в задоволенні клопотання про закриття провадження у даній справі з підстав підвідомчості даного спору судам господарської юрисдикції в силу приписів ст. 20 ГПК України..
7. Норми права та висновки якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.
Згідно зі  ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях третьої особи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Предметом позову є вимога про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
За приписами  ст. 13 Конституції України  земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією  Конституцією.
Положення  ст. 50 Конституції України  гарантують кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду в повному обсязі (ст. 66 Конституції України).
Відповідно до ч. 1  ст. 149 ГК України  суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього  Кодексу  та інших законів.
За приписами  ст. 151 ГК України  суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах).
Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.
Водним кодексом України  передбачено, що всі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ екологічного розвитку і соціального добробуту.
Відповідно до  ст. 2 Водного кодексу України  завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.
Водокористувачі зобов`язані на підставі  ст. 44 Водного кодексу України, зокрема, здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу та дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.
Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів ( ч. 1  ст. 48 Водного кодексу України).
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.
За змістом  ст. 49 Водного кодексу України    спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.
У дозволі на спеціальне водокористування встановлюється ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. Спеціальне водокористування є платним.
Відповідно до  ст. 95 Водного кодексу України  усі води (водні об`єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод.
Положеннями  ст. 110 Водного кодексу України  передбачена відповідальність за порушення водного законодавства, що тягне за собою за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.
Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.        Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства (ст. 111 Водного кодексу України).
Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища згідно  ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»  тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Особливості застосування цивільної відповідальності визначено  ст. 69 цього Закону, зокрема, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксований в Акті планової перевірки №746/03/1100 від 08.11.17-21.11.17 року.
Щодо посилання апелянта, на те, що з наданого акту не можливо ідентифікувати місце відбору проб та те, що позивачем не подано доказів, якою установою здійснено лабораторне дослідження, то слід зазначити наступне.
В матеріалах справи наявні копії актів відбору проб за  №563 від 08.11.2017, №577 від 13.11.2017, №604 від 21.11.2017 (а.с.82-88), з яких вбачається, що відбори проб зворотних вод відбиралися на території підпорядкованій  Львівському національному аграрному університету, за адресою: м. Дубляни, вул. В.Великого, 1 та на їх підставі здійснено вимірювання показників та властивостей вод, що підтверджується долученими Протоколами вимірювань №366-17 від 13.11.2017, №367-17 від 20.11.2017, №368-17 від 27.11.2017.
Крім того, відбори проб зворотних вод проводилися в присутності представника Львівського національного аграрного університету Іванець М.І, яким всі акти підписано без зауважень, а в матеріалах справи відсутні відомості про скасування чи оспорювання відповідачем вказаного Акту.
Інструментально-лабораторний контроль якості стічних вод в Яричівський канал здійснюється ПрАТ НВПП «Енергомонтажвентиляція» на підставі договору №28/32 від 01.03.2017 року про надання послуг з лабораторного визначення хімічного складу проб стічних вод, термін діє до повного і належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції у Львівській області в період проведення позапланового заходу проведено відбір проб зворотних вод, що скидаються з очисних споруд (акт відбору проб №563від 08Л1.2017р.; акт відбору проб №577 від 13.11.2017р ; акт відбору проб №604 від 21.11.2017р).
Результати аналізу проб води, що скидаються після очисних споруд після проведеного гідрохімічного аналізу додані до акту перевірки.
Як зазначено вище, зауважень представників підприємства до відбору проб води не було.
Жодних доказів порушення позивачем порядку відбору або взагалі не проведення ним відбору проб води, відповідачем (апелянтом) суду    не надано, відповідно його доводи в цій частині як безпідставні та необґрунтовані відхиляються судом апеляційної інстанції.
Твердження апелянта про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності шкоди, протиправної (незаконної) поведінки відповідача, та причинового зв`язку такої поведінки з заподіяною шкодою, не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Відшкодування шкоди, заподіяною порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.    
Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє     боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Колегія суддів вважає, що позивачем доведено, що внаслідок скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням нормативу ГДС внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів державі завдано збитків на загальну суму 110 054,43 грн (шкода).
Шкода завдана внаслідок здійсненого відповідачем, на балансі якого знаходяться очисні споруди м. Дубляни, проектною потужністю 2200м2 добу (причинний зв`язок), скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням нормативу ГДС з очисних споруд, які розташовані на території Дублянської міської ради (протиправна поведінка).
Щодо посилання апелянта, що позивачем не надано розрахунку шкоди завданої порушенням природоохоронного законодавства, то колегія суддів зазначає, що здійснені позивачем розрахунки суми збитків правомірно визнано судом першої інстанції обґрунтованими, оскільки такі проведено відповідно до п.7.1. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої  наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389. Загальна сума таких збитків склала 110  054,43 грн.
Твердження апелянта, що до позовної заяви не долучено доказів, які свідчили б про наявність у начальника Інспекції Миколи Маланича повноважень підписувати позовну заяву не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Маланич Микола Миколайович з 17.03.2016 року є керівником та уповноваженим представником Державної екологічної інспекції у Львівській області і має право підпису.
Поряд з іншим, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо долучення до матеріалів справи заперечення на відзив з долученими до нього доказами, оскільки, як зазначив суд першої інстанції, завдяки вказаним доказам можливо встановити окремі обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
Посилання апелянта на те, що вина у вчиненні порушень вимог природоохоронного законодавства встановлюється під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суперечить приписам статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", в якій зазначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Крім того, підставою для скасування оскаржуваного рішення, апелянт вважає неправильне застосування судом першої інстанції норм закону, при постановленні ухвали від 21.01.2020 про відмову у призначенні експертизи. Однак слід зазначити, що відповідно до ст. 255 ГПК України, така ухвала підлягає оскарженню, натомість відповідач таким правом не скористався та апеляційної скаргу на вказану ухвалу не подав.
Щодо доводів апелянта про непідвідомчість даного спору судам господарської юрисдикції, слід зазначити наступне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, за якими певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою службовою чи посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справам у визначених законом випадках.  
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про підвідомчість даного спору суду господарської юрисдикції, у зв`язку із чим відхиляє доводи апелянта про необхідність закриття провадження у цій справі.  
У правових висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові  від 23.01.2019 у справі № 822/3345/17 (провадження № 11-985апп18) стосовно позовних вимог підприємства про визнання протиправними та скасування розрахунків державної екологічної інспекції розміру стягнення за порушення проведення суцільних санітарних рубок Велика Палата Верховного Суду, погодившись із висновком суду апеляційної інстанції про закриття провадження у цій частині позовних вимог, виходячи зі змісту спірних правовідносин, зробила висновок, що визначені екологічною інспекцією розміри збитків не можуть бути примусово відшкодовані на підставі оскаржуваних розрахунків, оскільки відшкодування таких збитків можливе лише в добровільному порядку або шляхом звернення екологічної інспекції до господарського суду з відповідним позовом.
Апелянт стверджує, що доказуванню підлягають наявність відповідної специфікації та атестації лабораторії, в якій проводились дослідження результатів відбору стічних вод, а також дотримання порядку та процедури такого відбору, з`ясування часових рамок між відбором та складанням протоколу проведення аналізів, а тому на думку апелянта, позивач не вказав на належні та допустимі докази, які підтверджують протиправність (незаконність) поведінки відповідача. Крім того, апелянт вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вимірювання проб вод тривали менше ніж 24 години з їх відбору
Щодо зазначеної позиції апелянта, то слід зазначити, що приписами ч.4 ст. 165 ГПК України унормовано, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідно до  статті 276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав правильну юридичну оцінку обставинам справи та обґрунтовано, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі.
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення процесуального права і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає.
Відповідно до  ст. 236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам  статті 191 цього Кодексу.
Пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
8. Судові витрати.
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі  ст. 129 ГПК України  дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3  262,68    грн.
Керуючись ст.ст.  129, 252,    269,  270,  275,    276,  281,  282 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівського національного аграрного університету залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 у цій  справі без змін.
2. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави  2  Розділу  IV ГПК України.
4. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено    29.10.2020
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя                                                                                О.П. Дубник

Судді                                                                                                    В.М.Гриців

                                                                                                    М.І.Хабіб