КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа 760/16169/15                                                                                Головуючий у І інстанції - Коробенко С.В,
апеляційне провадження №22-ц/824/11534/2020                                     Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
09 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Суханової Є.М., Сержанюка А.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янского районного суду м.Києва від 15 листопада 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» про заміну стягувача на його правонаступника в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-
                              
                                                                 встановив:
 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі суду у справі № 760/16169/15-ц. Просить суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на те, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року був частково задоволений позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Також у Солом`янському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 55941151, відкрите на підставі виконавчого листа № 760/16169/15-ц, що видав Солом`янський районний суд м. Києва про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № _77.1/АК-01370.08.2 від 24.07.2008.
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № _77.1/АК-01370.08.2 від 24.07.2008 року.
       Ухвалою Солом`янского районного суду м.Києва від 15 листопада 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» про заміну стягувача задоволено.
     Стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на стадії виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3693,83 доларів США та 72471,89 гривень, замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» .
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву товариства з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» про заміну стягувача залишити без розгляду.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно роз`яснень Верховного Суду, законів України не передбачено право банку передавати право вимоги за кредитним договором із споживачем особам, які не мають ліцензії на право здійснення фінансової діяльності. Зазначає, що в справі відсутні докази, що товариство з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» має ліцензію на право здійснення фінансової діяльності.
Крім того для заміни сторони надані неналежні докази.
Товариство з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду необхідно залишити без змін.
В обґрунтування відзову вказує, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах,  унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, з цих правовідносин.
Вказує, що відповідно до п.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг не віднесено до послуг, які потребують ліцензуванню.
Зазначає, що відповідно до ст. ст. 4,5,7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фактор на момент укладення договору факторингу повинен мати статус фінансової установи (копія Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи залучається у формі додатку).
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд дійшов  висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про заміну стягувача апелянт ґрунтував свою позицію насамперед на тому, що заявником не було надано ліцензії на право здійснення фінансової діяльності.
Вказана позиція апелянта не може бути прийнята судом з огляду на наступне:
 Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №_77.1/АК-01370.08.2 від 24.07.2008 в сумі 3693,83 доларів США та 72471,89 гривень, яка складається з:
- суми простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3495,11 доларів США;
- суми простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 198,72 доларів США;
- суми заборгованість по сплаті за обслуговування кредиту в розмірі 13363,99 гривні;
- суми заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне кредитної заборгованості в розмірі 54313,93 гривень;
- суми трьох відсотків річних від суми загальної заборгованості в розмірі 2347,76 гривень;
- загальної суми інфляційних втрат, нарахована на заборгованість про сплаті за обслуговування кредиту в розмірі 2446,21 гривень.
У Солом`янському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №55941151, відкрите на підставі виконавчого листа №760/16169/15-ц. що видав Солом`янський районний суд м.Києва, про стягнення з Боржниика, яким є- ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №_77.1/АК-01370.08.2 
24 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № _77.1/АК-01370.08.2 від 24.07.2008 року, що підтверджується копією договору №15 з додатком № 1.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Аналогічні положення містяться і в ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Стаття 55 ЦПК України визначає процесуальний порядок правонаступництва та містить положення, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Вбачається, що чинне законодавство передбачає заміну осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги), що є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), проте є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
У відповідності до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва, тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться за заявою заінтересованої особи, якою є новий кредитор (правонаступник). Даний висновок кореспондується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №456/6160/13.
На підтвердження своїх вимог заявником було надано належним чином завірену копію договору №15 від 24 травня 2019 року. Відповідно до вищевказаного договору банк відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги серед іншого і до апелянта. Зазначений договір є дійсним та не був оспореним.
Зважаючи на викладене, з представлених до суду матеріалів вбачається, що 24 травня 2019 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до передбачених договором боржників ПАТ «Родовід Банк», в тому числі і до апелянта. За таких умов доводи апелянта щодо неналежного доведення переходу права вимоги до нього не знайшли свого підтвердження.
Доводи скарги стосовно того, що вказаний договір є договором факторингу, а ТОВ «Вердикт Капітал» не міститься в Державному реєстрі фінансових установ та не має права надавати фінансові послуги, суд відхиляє, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження, натомість з витягу з Державного реєстру фінансових установ убачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» є фінансовою установою з свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК 249 від 04 лютого 2010 року (а.с. 186).
Доводи апелянта стосовно того, що банки мають право продавати борги виключно суб`єктів господарювання, тобто тільки юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не заслуговують на увагу, оскільки законодавством прямо не заборонено продавати борги фізичних осіб. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України , суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення-без змін, якщо визнає, що  суд першої інстанції  ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції  вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини , відтак дійшов законних та обґрунтованих висновків при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення при апеляційному розгляді відсутні
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                                   П О С Т А Н О В И В  :
    Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
     Ухвалу Солом`янского районного суду м.Києва від 15 листопада 2019 року залишити без змін.       
     Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Суддя - доповідач:                            
Судді :