Справа № 461/7134/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 33/811/1450/20                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Яцишина Івана Володимировича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2020 року, 

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір у сумі 420,40 грн.
Згідно постанови ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , згідно виконавчого провадження №58321413 від 19.02.2019 р. з примусового виконання судового наказу у справі №466/8172/18 виданого Шевченківським районним судом м.Львова від 16.10.2018 р., що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів понад шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальна заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2020 р. по липень 2020 р. становить 10 627,75 грн., тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Яцишин Іван Володимирович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування покликається на те, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, визнані доведеними невстановлені обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено застосовані норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що ОСОБА_1 був позбавлений права на захист, оскільки через зайнятість за місцем роботи не зміг надати пояснення по даній справі, а судом першої інстанції не було відкладено розгляд на іншу дату. Апелянт вказує, що ОСОБА_1 тривалий час проживав та працював за межами України, раніше проблем з утриманням неповнолітньої дитини ніколи не було, оскільки завжди передавав достатньо коштів, які заробляв на заробітках. В період карантину не міг знайти роботу, а тому утримувати неповнолітню дитину не мав змоги. Одразу після послаблення карантину влаштувався на роботу, а саме з 27 серпня 2020 року комірником на ТзОВ «ТД Горянка». Після отримання винагороди перерахував колишній дружині аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. Звертає увагу, що на утриманні в ОСОБА_1 перебуває його безробітна мати ОСОБА_4 та батько пенсіонер ОСОБА_5 
11 листопада 2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат Яцишин І.В. до суду апеляційної інстанції не з`явились, хоча була належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказ.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.
Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 183-1 КУпАП підлягає адміністративній відповідальності особа, яка допустила несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Підпунктом 5 пункту 1 розділу I Закону України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» главу 14 КУпАП доповнено статтею 183-1 такого змісту: «Стаття 183-1. Несплата аліментів. Несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин».
Пунктом 1 розділу II Прикінцеві положення Закону встановлено, що цей Закон набирає чинності через місяць з дня його опублікування, крім підпункту 3 пункту 4, пунктів 5-7 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та підпунктів 1 і 2 пункту 4 розділу I цього Закону, які набирають чинності через три місяці з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Закон України № 2234-VIII від 07.12.017 опубліковано 06 січня 2018 року в офіційному виданні – газеті «Голос України» № 4, відповідно стаття 183-1 КУпАП набрала чинності 06 лютого 2018 року.
Оскільки цей Закон встановлює адміністративну відповідальність, то він зворотної дії в часі не має й поширює свою дію лише на правовідносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 06 лютого 2018 року.
З врахуванням диспозиції ст. 183-1 КУпАП така норма може бути застосована до особи, яка допустила бездіяльність – несплату аліментів за період після 06 лютого 2018 року і лише тоді, коли це призвело до заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а саме у несплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів понад шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальна заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2020 року по липень 2020 року становить 10 627,75 грн.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП.
Такий висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №10 від 27 липня 2020 року, копіями розрахунків заборгованості по аліментах від 01 серпня 2019 року №58321413, від 01 червня 2019 року №58321413, від 01 липня 2019 року №58321413, довідкою про розмір сплачених аліментів №26209 від 16 липня 2020 року, копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29 травня 2020 року та іншими матеріалами справи, яким суд надав належну оцінку.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини – ОСОБА_2 , і, що внаслідок несплати таких з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання виникла заборгованість в сумі 10 627,75 грн., тобто заборгованість, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Висновки суду відповідають дослідженим доказам і в апеляційній скарзі не наведено обставин, які їх спростовують.
Відтак, враховуючи, наведене, слід дійти висновку що доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Твердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції прав внаслідок розгляду справи у його відсутність, коли він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд, в передбачений процесуальний спосіб, направляв судове повідомлення за місцем реєстрації останнього, яке останній отримав 11 вересня 2020 року.
При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 в повному обсязі отримав можливість реалізувати надані йому права, що передбачені ст. 268 КУпАП, подавши апеляційну скаргу на судове рішення, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, під час апеляційного розгляду - надано не було.
Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню її вини.
Отже, на переконання апеляційного суду, подана апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Яцишина Івана Володимировича – залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                         О.В. Маліновська-Микич