Дата документу 16.10.2020 Справа № 333/567/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 333/567/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
№ 22-ц/807/2399/20                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Онищенко Е.А..
                       Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та зобов`язання скасувати наказ про виплату премії, стягнення втраченої частини заробітку, моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконними та зобов`язання скасувати наказ про виплату премії, стягнення втраченої частини заробітку, моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що представник роботодавця в структурному підрозділі АТ «Укрзалізниця» мелітопольського локомотивного депо, діючи перманентно, умисно в зловживання владою вкотре змінив умови оплати праці голові профкому незалежної профспілки, всупереч засад ст. 252 ч. 2 КЗпП та ст. 41 ч. 2 ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», порушивши також засади ст. 148 КЗпП в пропуск термінів на накладання стягнення. ОСОБА_1 працює машиністом тепловоза в Мелітопольському локомотивному депо. 3 2016 р. є член профкому первинної Вільної профспілки працівників локомотивного депо Мелітополь (далі - ВППЛДМ), з 27.12.2019р. його обрано головою профспілки - головою профкому, що в Депо є загальновідомим. Представник роботодавця намагається переслідувати за профспілкову діяльність. 24.09.2019 р. ОСОБА_3 звинуватили в перевитратах пального. 06.10.2019р. до профспілки звернувся неуповноважений представник роботодавця юрисконсульт ОСОБА_4 , який повідомив що буде проведено оперативну нараду наслідком якого може застосуватись дисциплінарне стягнення, під головуванням іншої особи. 11.10.2019р. подано Подання вих. № 05-118 від 11.10.2019 р., начальника Мелітопольського локомотивного депо Ю.Ю. Дядченко, з вимогою розглянути погодження на притягнення до дисциплінарної відповідальності машиніста тепловозу структурного підрозділу АТ Укрзалізниця Мелітопольського локомотивного депо - ОСОБА_1 . 26.10.2019 р. профком відмовив представнику адміністрації Мелітопольського локомотивного депо, в праві притягнення до дисциплінарної відповідальності. Рішення профкому набуло юридичної сили. 04.11.2019 р. ОСОБА_5 надав чернетку наказу № 157/с, на яку також отримав обґрунтоване заперечення. Наказ не було введено в дію по накладанню дисциплінарного стягнення, зміни умов оплати (якої не погоджувалось) і за листопад сплачена додаткова оплата (премія погодинникам (шифр 95 та 125), а також будь якої матеріальної відповідальності не накладалось. 27.12.2019 р. позивача було обрано головою незалежної профспілки 06.01.2020р. отримавши табуляграму за грудень 2019р., стало відоме про самоправну зміну умов оплати праці в порушення ст. 148, 252 ч. 2 КЗпП, за події від 24.09.2019р. ПАТ «Укрзалізниця» сплатили в грудні усім працівникам основну та додаткову заробітну плату. Розмір додаткової становив від 20-25 відсотків від основної плати. З пояснень бухгалтерії відрахування були покладені на підставі Наказів, Положення про оплату праці, Генеральної Угоди та Колективного договору. Але положень Договорів і Угод, наказів, та норми цих локально нормативних актів роботодавця ОСОБА_1 не відомі та не узгоджувалось з профспілкою, членом якої він є, в порушення норм ст. 247 КЗпП. Вони також відсутні на робочих місцях, в порушення засад ст. 149 КЗпП та ст. 9 ЗУ «Про колективні договори та угоди».
Згідно розрахунку позовних вимог в частині відшкодування частини заробітку у відповідності до табуляграми відповідно до нарахувань за грудень місяць 2019р., тому: додаткова оплата становить 3 703,68 х 20-45% = 925,92 - 1666,66 грн.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати незаконним та зобов`язати АТ «Українська залізниця», скасувати Наказ про виплату премії по діючим положенням працівникам депо у грудні 2019р. в частині про зміну умов оплати праці ОСОБА_1 ; стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 (втрачену частину заробітку, з урахування обов`язкових платежів, в розмірі який буде встановлено після надання відповідачем документів, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді машиніста тепловозу у відокремлений структурний підрозділ "Мелітопольське локомотивне депо" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" з почасовою оплатою праці. З 2016р. він є членом профкому первинної Вільної профспілки працівників локомотивного депо Мелітополь. 

04.11.2019 р. по Структурному підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» був виданий наказ «Про притягнення до відповідальності» №157/С за яким машиністу тепловоза ОСОБА_1 було оголошено догану (а.с.103-104).

28 грудня 2019 року начальником Мелітопольського локомотивного депо видано наказ "Про виплату премії по діючим положенням працівникам депо у грудні 2019 року." За №554, у пункті 3.2.1 п. 3 якого ухвалено не нараховувати премію за основні результати роботи машиністу тепловоза оборотного депо Запоріжжя-2 ОСОБА_1 (таб. № 7023) за порушення вимог п. 5 «Інструкції локомотивній бригаді» № ЦТ-0106, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року № 876-ЦЗ, в частині «Локомотивна бригада несе відповідальність за … забезпечення достовірності заповнення облікових документів» - наказ від 04.11.2019 року № 157/С. 
Зазначений наказ погоджено 27.12.2019 року з профспілками, в тому числі з представником профспілкового органу ОСОБА_6 , про що свідчить підпис ОСОБА_6 на зазначеному наказі (а.с.136 т. 1).

Позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування наказу "Про виплату премії по діючим положенням працівникам депо у грудні 2019р." від 28.12.2019 р. № 554 в частині пункту 3.2.1 про позбавлення його премії у грудня 2019р. Підставою заявлених вимог є те, що оспорюваний наказ прийнято з порушенням вимог частини 2 статті 252 Кодексу законів про працю України, статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", зокрема, без попередньої згоди виборного профспілкового органу, членом якого він є. При цьому, позивач наголошував на тому, що фактично це є змінами у оплаті праці в бік їх погіршення, тому вони мали бути погодженими з профспілковим органом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що роботодавцем при прийнятті наказу № 554 від 28.12.2019р., зокрема, в частині оскаржуваного позивачем пункту 3.2.1 були дотримані вимоги Положення про оплату праці працівників АТ "Укрзалізниця" в частині прийняття рішення щодо преміювання за грудень 2019р. 
Суд першої інстанції правомірно виходив з того, що роботодавець має право самостійно вирішувати питання преміювання. До того ж наказ № 554 був ще і погоджений представником профспілкового органу Воробйовою О.В. 

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що суд неправильно вирішив спір по суті, не взявши до уваги допущені підприємством порушення вимог ч. 2 статті 252 КЗпП України, оскільки роботодавець не отримав згоду профспілкового органу, виборним членом якого є позивач, на зміни його оплати праці в частині позбавлення премії за місяць. 

Так, відповідно до ч. 2 статті 252 КЗпП України, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Згідно із частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України "Про оплату праці" у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.
Частина 3 статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина 4 статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Вирішуючи спір, суд правильно встановив, що питання преміювання працівників на підприємстві відповідача врегульовано Положенням про оплату праці працівників АТ «Українська залізниця».

За матеріалами справи судом обґрунтовано встановлено, що всі вимоги Положення про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця» були дотримані при вирішення питання про позбавлення премії працівника ОСОБА_1 за підсумками роботи за грудень 2019 року.

При цьому, колегія звертає увагу, що премія відноситься до додаткової заробітної плати, і її розмір щомісяця може змінюватись, оскільки залежить від багатьох факторів, в тому числі й від фінансових можливостей підприємства. Тому зменшення розміру премії або її невиплата в певних місяцях не є зміною істотних умов праці, зокрема, щодо оплати праці. 

Пунктом 3.1.13 Колективного договору визначено, що преміювання працівників залізниці проводиться згідно з положеннями, погодженими з відповідними профспілковими комітетами.

Судом першої інстанції встановлено, що наказ №157/С від 04.11.2019 р. по Структурному підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» «Про притягнення до відповідальності» №157/С за яким машиністу тепловоза ОСОБА_1 було оголошено догану позивачем не оспорювався, він не скасований на теперішній час. Позовні вимоги про визнання незаконним цього наказу позивачем не заявлялися, отже його законність не може бути предметом розгляду в цій справі.

Таким чином, при прийнятті рішення суд вірно виходив з того, що рішення відповідача про невиплату премії позивачу ОСОБА_1 в грудні 2019 року обґрунтовано приймалося на підставі дійсного, неоспорюваного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності .

Посилання в апеляційній скарзі на надання відповідачем сфальшованих документів не підтверджене жодними доказами.

Також доводом апеляційної скарги є те, що судом у справу допущено неповноважного представника відповідача. Натомість таке посилання є припущенням, жодних відомостей про те, що відповідач заперечував проти участі у справі представника, уповноваженого довіреністю яка є в справі, не надано.
Зокрема, ОСОБА_4 була надана копія нотаріально посвідченої довіреності від 06.05.2020р., зареєстрована за № 417, видана на представництво інтересів АТ "Укрзалізниця" в судах. Вказана довіреність була видана в порядку передоручення в.о. директора регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" Гавриленко С.О. та заступником директора регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" Долгополовою Т.О. ( а.с. Т. 1 а.с. 211).
В свою чергу, в.о.директора регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" Гавриленко С.О. та заступник директора регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" Долгополова Т.О. діяли на підставі довіреності, виданої АТ "Українська залізниця" від 27.04.2020р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 1865, яка видана їм в.о. Голови правління ОСОБА_7 та членом правління ОСОБА_8 АТ "Укрзалізниця" із наданням повноважень діяти від імені довірителя та представляти його інтереси (АТ "Укрзалізниця", в тому числі, Філії та всіх її структурних підрозділів) із правом передоручення, зі строком дії до 04.08.2020р. ( Т. 1 а.с. 208-209).
Отже, ОСОБА_4 , діючий на підставі довіреності від 06.05.2020р., був повноважним представником АТ "Укрзалізниця" на час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення суду у справі.

До того ж відповідно до ч. 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування судового рішення лише у випадку її неправильного вирішення судом.

Беручи до уваги всі вищенаведені обставини, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        Е.А. Онищенко

                                                                               О.З. Поляков