УХВАЛА

07 грудня 2020 року 
Київ
справа №9901/892/18
адміністративне провадження №П/9901/892/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Білоуса О.В.,  Желтобрюх І.Л.,  Стеценка С.Г., 
за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,
позивача: не з`явився, представник не з`явився, 
відповідача: представника Пантюхової Л.Р.,
третьої особи на стороні відповідача
Рада національної безпеки і оборони України: представник не з`явився,
третьої особи на стороні відповідача
Кабінет Міністрів України: представника Шокуна О.В.,
третьої особи на стороні відповідача
Служба безпеки України: представника Михальчука Ю.Л.,
третьої особи на стороні відповідача
Національний банк України: представника не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом:
        ОСОБА_1 
до   Президента України Порошенка Петра Олексійовича, 
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Служба безпеки України, Національний банк України 
про визнання протиправним та скасування указу в частині
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Служба безпеки України, Національний банк України, в якому просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 14.05.2018 №126/2018, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.05.2018 "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині включення позивача до пункту 1567 Додатку 1 до рішення - переліку фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) у вигляді: блокування активів - тимчасового обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним йому майном; запобігання виведенню капіталів за межі України; інших санкцій, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом.
Позовну заяву від імені позивача підписано його представником - адвокатом Щербиною Д.В., повноваження якого підтверджені ордером серії КС №348601 від 18.10.2017.
Ухвалою суду від 02.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду на 31.01.2019 о 16:00 год.
31.01.2019 від представника позивача - адвоката Войтюка В.В., повноваження якого підтверджені ордером КС №414003 від 02.04.2018, надійшла заява про зупинення провадження у справі з підстав, встановлених пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), до вирішення справи №640/18133/18.
Ухвалою суду від 31.01.2019 клопотання представника позивача задоволено, провадження у справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/18133/18.
Ухвалою суду від 22.10.2020, у зв`язку з тим, що усунуті обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі, провадження у справі поновлено, призначено її до розгляду судом на 02.11.2020 об 11:00 год.
Про дату, час та місце вказаного судового засідання повідомлено представників позивача - адвокатів Щербину Д.В. та Войтюка В.В., проте, відомості про вручення їм повістки станом на дату судового засіданні були відсутні.
У судове засідання, призначене на 02.11.2020 об 11:00 год., представники позивача не прибули. 
Тому, судовий розгляд справи відкладено через неявку в судове засідання представників позивача, щодо яких немає відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, до 19.11.2020 на 16:00 год. 
Про дату, час та місце вказаного судового засідання повідомлено представників позивача - адвокатів Щербину Д.В. та Войтюка В.В.
У судове засідання, призначене на 19.11.2020 о 16:00 год., представники позивача не прибули,       про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Тому, судовий розгляд справи відкладено до 07.12.2020 на 11:00 год. 
Про дату, час та місце вказаного судового засідання повідомлено представників позивача - адвокатів Щербину Д.В. та Войтюка В.В.
У судове засідання, призначене на 07.12.2020 об 11:00 год., представники позивача не прибули,       про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Представником відповідача заявлене клопотання про залишення позову без розгляду з підстав, встановлених пунктом 4 частини 1 статті 240 КАС України.
Представники третіх осіб на стороні відповідача Кабінету Міністрів України і Служби безпеки України проти заявленого клопотання не заперечували. 

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Частиною 1 статті 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частиною 1 статті 57 КАС України визначено, що представником у суді  може бути адвокат або законний представник. 
Частиною 4 статті 59 КАС України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". 
За змістом частин 1-3 статті 60 КАС України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суду шляхом подання       письмової заяви.
Наявні у матеріалах справи ордери представників позивача - адвокатів Щербини Д.В. і Войтюка В.В., не містили будь-яких відомостей про обмеження їх повноважень щодо вчинення ними певних процесуальних дій від імені позивача. 
При цьому, слід наголосити, що зазначені представники позивача не повідомляли суду письмово відповідно до вимог частин 1-3 статті 60 КАС України про припинення чи обмеження їх повноважень.
У свою чергу, згідно з частинами 1-2 статті 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи. 
Частиною 5 цієї статті визначено, що в разі, якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов`язковою, він може направити повістку лише представнику.  
Крім того, частиною 10 статті 126 КАС України передбачено, що вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.
Таким чином, повідомлення судом представників позивача - адвокатів Щербини Д.В. і Войтюка В.В., про дату, час і місце судових засідань у розумінні КАС України є належним повідомленням позивача.
Відповідно до вимог частини 1 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з пунктами 1-2 частини 3 цієї статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Частиною 5 статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Пунктом 4 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Отже, мало місце повторне неприбуття представників позивача, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, у судові засідання, призначені на 19.11.2020 о 16:00 год. та 07.12.2020 об 11:00 год., без повідомлення ними причин такого неприбуття, що є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) визначено, що "Кожен має право на … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, …, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ...".
Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (див. рішення у справі "Руїз-Матеос проти Іспанії" (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63, Серія А, № 262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (див. рішення у справі "Діліпак та Каракайя проти Туреччини" (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви № 7942/05 та № 24838/05, пункт 77, від 04 березня 2014 року). Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справах "Авотіньш проти Латвії" [ВП] (<...>) [GC], заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016, та "Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів" (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Серія А № 274). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі "Беер проти Австрії" (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17 та 18, від 06 лютого 2001 року) (пункт 6 рішення у справі "Харченко проти України" (заява №37666/13) від 03.10.2019).
Зважаючи на обставини даної адміністративної справи, колегія суддів приходить до висновку про дотримання закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції принципу рівності сторін під час її розгляду.
З огляду на наведене, клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Служба безпеки України, Національний банк України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14.05.2018 №126/2018, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.05.2018 "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині включення ОСОБА_1 до пункту 1567 Додатку 1 до рішення - переліку фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) у вигляді: блокування активів - тимчасового обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним йому майном; запобігання виведенню капіталів за межі України; інших санкцій, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом слід залишити без розгляду.
Керуючись п. 4 ч. 1 с. 240, ст.ст. 248, 256, 266 КАС України, 
ВИРІШИВ:
Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задовольнити.
Позов ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича,     треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Служба безпеки України, Національний банк України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 14.05.2018 №126/2018, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.05.2018 "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині включення ОСОБА_1 до пункту 1567 Додатку 1 до рішення - переліку фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) у вигляді: блокування активів - тимчасового обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним йому майном; запобігання виведенню капіталів за межі України; інших санкцій, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом - залишити без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст ухвали суду складений 08.12.2020.

Судді                                                                                                              Шарапа В.М.

                                                                                                              Бевзенко В.М.

                                                                                                              Білоус О.В.

                                                                                                              Желтобрюх І.Л.

                                                                                                              Стеценко С.Г.