КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/12064/2020                                        

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
05 листопада 2020 року                                                          м. Київ                                                                                                                                            Справа № 754/2479/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-доповідача                              Ящук Т.І.,
суддів                                                                        Немировської О.В., Чобіток А.О.,
за участю секретаря судового засідання               Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Лісовської О.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
 
встановив:
 
У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурний підрозділ «Енергозбут», в якому просив: -  визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню плати за послуги з централізованого опалення; 
- зобов`язати відповідача поставити на облік у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» вузол розподільного обліку теплової енергії у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 ; 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за теплову енергію; 
- зобов`язати відповідача не нараховувати у подальшому плату за теплову енергію.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1  на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Позивач є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, а відповідач є виконавцем зазначеної послуги. Оплата за централізоване опалення проводилась за показниками засобу обліку теплової енергії. Однак, починаючи з листопада 2019 року відповідач почав безпідставно нараховувати вартість за централізоване опалення, що не відповідає показникам лічильника. Вже станом на 01.12.2019 року за централізоване опалення відповідачем нарахована плата в розмірі 1182,57 грн. З рахунку-повідомлення не вбачається можливим з`ясувати, яка  сума -  нарахована за опалення місць загального користування, а яка - за опалення квартири позивача. Так само за грудень 2019 року та за січень 2020 року відповідач неправомірно нараховує до сплати грошові кошти за централізоване опалення. 
Зазначає, що 12.09.2018 року компанія «Аква Україна» встановила у квартирі  позивача лічильник системи опалення у відповідності з проектом, затвердженими 17.08.2018 року СП «Енергозбут» дозвільними документами та проведено відповідну реєстрацію лічильника. З того часу по листопад 2019 року нарахування за централізоване опалення відбувалось виключно за місця загального користування, а з листопада 2019 року відповідач почав нараховувати за опалення у повному обсязі, незважаючи на те, що позивач не є споживачем даної послуги та не зважаючи на те, що у квартирі позивача встановлено засіб обліку теплової енергії. Робочий проект обладнання квартирного вузла обліку теплової енергії у квартирі АДРЕСА_1 розглянуто відповідачем та затверджено керівником департаменту 18.08.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка на титульному аркуші робочого проекту. Вважає, що відповідач зобов`язаний нараховувати позивачу вартість за централізоване опалення відповідно до показників обліку теплової енергії, які 12.09.2018 року були встановлені та опломбовані відповідачем у встановленому законом порядку. 
У грудні 2019 року позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням сторнування (виправлення помилок у розрахунках та нарахуванні плати) необґрунтовано нарахованої суми та у подальшому виключення нарахування оплати (крім місць загального користування) за централізоване опалення. 
Відповідач у своєму листі позивачу вказує, що з набуттям чинності Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також до встановлення та обслуговування засобів обліку теплової енергії. Частиною 4 ст. 7 Закону передбачено, що вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. Технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається згідно із Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 року №829, організацією, яка має відповідну ліцензію. 
Такі посилання відповідача не відповідають дійсності, адже позивач встановлював відповідні засоби обліку теплової енергії вже після набрання законної сили вказаним вище законом, на який посилається відповідач. Акт обстеження можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії у квартирі проводився у 2018 році, згідно з висновком якого можливо встановлювати зазначені вузли. Крім того, відповідач особисто проводив відповідну реєстрацію засобу обліку теплової енергії та затверджував робочий проект обладнання квартирного вузла обліку теплової енергії. 
ПАТ «Київенерго», як виконавець послуги з централізованого опалення, ніяким чином не поінформувало мешканців будинку, у тому числі і позивача, про факти, які вказує відповідач у своєму листі від 13.01.2020 року, чим порушило свої обов`язки, як виконавець послуги. Відповідач, приймаючи рішення зняти з обліку вузол розподільного обліку у квартирі позивача не надав жодного документа, згідно з яким вбачалось би, що вузол розподільного обліку теплової енергії було визнано незаконним, а свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки скасовано, відповідно до якого нормативного акту це було зроблено тощо. Відповідач не наділений правами скасовувати, анулювати або і визнавати недійсними вже встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії. Нормативні акти, на які посилається відповідач, не містять таких приписів та процедур. 
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням,   позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.  
Зазначає, що  суд першої інстанції не надав оцінку доводам та доказам позивача, зазначеним в позовній заяві. Суд першої інстанції, посилаючись на акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії, не зазначив, ким і коли складено вказаний акт та чи наділений орган, який складав даний акт, повноваженнями  робити такі висновки щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . 
Крім того, суд першої інстанції в порушення ст. 191 ЦПК України прийняв до розгляду  відзив відповідача, оскільки такий відзив сторона позивача не отримувала.  Стверджує, що представник 14.05.2020 року отримав від відповідача клопотання про залучення до участі в справі Міністерство розвитку громадян та території України для надання висновку. У конверті з отриманим клопотанням містився опис вкладення цінного листа, в якому зазначено про направлення позивачу відзиву на позовну заяву. Однак вміст конверту суперечить зазначеному.    
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Київтеплоенерго», вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а  рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів порушення його прав відповідачем.
 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином,  подав клопотання про проведення розгляду справи за його апеляційною скаргою без участі позивача та його представника.
Представник відповідача КП «Київтеплоенерго» Стовбун С.В. в судовому засіданні  вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просила  апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності, відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення представника відповідача,  перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилався на те, що в акті обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що забудовником передбачено встановлення теплолічильника на зворотному трубопроводі, можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації  - відсутня. Отже, внутрішньо будинкова система опалення не відповідає всім критеріям, визначеним п. 6 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829.
Тому суд вважав, що відповідач КП «Київтеплоенерго» не вчиняв жодних неправомірних дій по відношенню до позивача, а діяв у межах своїх повноважень і відповідно до діючого законодавства, тому підстави для визнання дій КП «Київтеплоенерго» неправомірними відсутні. Позивачем не представлено будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх тверджень, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.
 
З висновками суду першої інстанції  апеляційний суд погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам  та нормам матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 17.12.1998 року.
20.08.2018 року згідно  з договором-актом виконаних робіт №П-3310 та актом виконаних монтажних робіт виконавцем за замовленням позивача був проведений монтаж вузла обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення з 01.05.2018 року.
04.10.2019 року відповідач КП «Київтеплоенерго» звернувся до позивача з листом про необхідність  подання акту обстеження з метою підтвердження технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку у квартирі позивача, посилаючись на те, що система опалення будинку по АДРЕСА_2 має схему підключення, при якій поєднані властивості вертикальної та горизонтальної схем підключення опалювальних приладів, що має наслідком несправедливий та незаконний розподіл спожитої теплової енергії між мешканцями будинку. 
Надання такого акту відповідач обґрунтовував  необхідністю приведення у відповідність до вимог чинного законодавства  ведення обліку кількості спожитих послуг та порядку нарахування плати за спожиті послуги з централізованого опалення, та з метою підтвердження технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку у квартирі позивача, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 10.10.2018 року, якою  регламентовано  процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі ( а.с. 25).
 
З акту обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, виконаного проектною організацією ТОВ «Техенерго-Клімат», вбачається, що  належна позивачу квартира АДРЕСА_1   є двокімнатною, загальною площею 60,9 кв. м.,   розводка системи опалення у квартирі - однотрубна, змішана з верхньою подачею ( а.с. 17).
Перевіркою відповідності критеріям, передбаченим Постановою Кабінету Міністрів № 829 від 10.10.2018 року, в акті встановлено наступне:
- окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньо будинкової системи опалення в будівлі - Так, забудовником передбачене встановлення теплолічнильника на зворотному трубопроводі;
- принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі  - Так, всі радіатори оснащені автоматичними регуляторами температури; 
- під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб - Так ;
- можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації - Ні. 
 
12.12.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою з проханням сторнування необґрунтовано нарахованої суми та в подальшому виключення нарахування оплати за централізоване опалення.
13.01.2020 року на звернення позивача відповідачем була надана відповідь про зняття з абонентського обліку вузол розподільного обліку, встановлений у квартирі  позивача, враховуючи те, що з наданого акту обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії вбачається, що в будинку позивача всі подавальні стояки вертикального типу, тому вузол розподільного обліку встановлено без дотримання вимог Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 року № 829.
Роз`яснено, що власник квартири може встановити вузол розподільного обліку теплової енергії лише у випадку відповідності внутрішьнобудинкової системи 4 (чотирьом) нормативно-визначеним критеріям відповідно до п. 6  зазначеного Порядку. 
Відповідач вказав, що у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» знято з обліку вузли розподільного обліку, що встановлено у будинках з внутрішньобудинковою вертикальною системою подачі теплоносія, як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
 
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії  та водопостачання» визначено, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлам розподільного обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мер виконавцем відповідної послуги.
Частиною 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії  та водопостачання» передбачено, що вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли цетехнічно неможливо, не встановлюються.
09 серпня 2018 року Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом № 205, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2018 року за № 981/23433,  затверджено Порядок оснащення  окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку.
Пунктом 7  зазначеного Порядку визначено, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку теплової енергії здійснюється у разі наявності технічної можливості, яка визначається з урахуванням вимог статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Відповідно до абзацу 2 п. 10 Порядку, вузол розподільного обліку теплової енергії встановлюється за межами приміщення у будівлі із забезпеченням доступу для зняття показань засобів вимірювальної техніки. При встановленні вузла розподільного обліку теплової енергії забезпечується захист від несанкціонованого втручання в його роботу.
Однак, як вбачається з акту від 22.08.2018 року, вузол обліку теплової енергії встановлений на кухні квартири позивача ( а.с. 22).
 
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії.
Пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.
Разом з тим, як вбачається з акту обстеження, проведеного ТОВ «Техенерго- клімат», у квартирі позивача відсутній єдиний тепловий ввід в квартиру, оскільки розводка системи опалення  змішана з верхньою подачею, тобто наявна вертикальна система подачі теплоносія.
Також в акті зазначено, що забудовником передбачено встановлення теплолічильника на зворотному трубопроводі, що суперечить вимогам пункту 3 Порядку, яким передбачено  можливість встановлення вузлів тільки на вводі трубопроводів в окреме приміщення.
 
Згідно з пунктом 4 Порядку, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі .
Відповідно до пункту 6 Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:
окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);
принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;
під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;
можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.
 
       З викладеного вбачається, що пунктом 6 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії  передбачено критерії до внутрішньобудинкової системи опалення та що технічна можливість встановлення вузлів розподільного облікунаявна лише за  одночасного дотримання усіх чотирьох критеріїв.
       Однак, вищевказаним актом обстеження встановлено, що можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації -  відсутня.
Таким чином, внутрішньобудинкова система опалення  будинку, в якому розташована квартира позивача, не відповідає всім критеріям, визначеним п. 6 Порядку №829,  а тому вузол розподільного обліку відповідно до вимог чинного законодавства на такій системі встановлено бути не може. 
З огляду на викладене, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції  дійшов обґрунтованих висновків про те, що оскільки встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі позивача не відповідає критеріям, встановленим Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829, то дії  відповідача КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з абонентського обліку зазначеного вузла розподільного обліку не суперечать вимогам чинного законодавства. 
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що у пункті 14 акту обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, виконаного ТОВ «Техенерго-Клімат», зазначено висновок  про можливість встановлення вузла обліку теплової енергії у квартирі позивача, - колегія суддів відхиляє, оскільки такий висновок прямо суперечить п. 6 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та  економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 , відповідно до якого технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім переліченим у п. 6 критеріям.
 
Частиною 5 статті 319 ЦК України визначено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Частиною 2 статті 383 ЦК України визначено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України  у листі від 22.01.2016 року,  встановлення приладів регулювання та обліку тепла окремої квартири в багатоповерховому будинку з вертикальною системою опалення призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, ведедо порушення як гідравлічного режиму системи опалення, так і теплового балансу будинку вцілому.
У роз`ясненні  Міністерства розвитку громад та територій України в листі від  08.01.2019  року  щодо оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку комунальних послуг, зазначено, що вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення.
 
Оскільки позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості  за теплову енергію залежать від можливості внесення показань вузла розподільного обліку, встановленого у квартирі позивача, то висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення зазначених позовних вимог також є правильними.
Як вбачається з відповідей КП «Київтеплоенерго»  від 13.01.2020 року та від 15.01.2020 року на звернення позивача,  подальше врахування КП «Київтеплоенерго» показань вузла розподільного обліку, за якими проводився комерційний розрахунок, неможливе з огляду на відсутність належного підтвердження відповідності встановлених вузлів розподільчого обліку нормативним вимогам, що, як наслідок, призвело до некоректного обліку спожитої теплової енергії по відношенню до мешканців квартир без індивідуальних засобів обліку теплової енергії.  
Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України  від 21 липня 2005 року №630, розрахунки за послуги з централізованого опалення  здійснюються відповідачем з урахуванням показань будинкового засобу обліку пропорційно опалюваній площі квартири.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції  було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права  при дотриманні норм процесуального права. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач:                                                              Ящук Т.І.
 
Судді:                                                                                   Немировська О.В.
 
Чобіток А.О.