ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1414/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7334/19 Категорія: 310020000 	Токова С. Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 листопада 2020 року :

м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Храпка В.Д., Новікова О.М. 

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 червня 2020 року, у складі судді Токової С.Є. -

                                                      в с т а н о в и в : 

ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 16 жовтня 1999  року вона  перебувала з  відповідачем у  зареєстрованому шлюбі,  який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2008 року розірвано. 
Від даного  шлюбу мають сина,  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі рішення Корсунь-Шевченківського  районного суду  Черкаської області від 12 травня 2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму  для дитини  відповідного віку  до досягнення  дитиною повноліття.
06 липня 2017 року синові  ОСОБА_3 було  змінено прізвище  з ОСОБА_3  (яке  він мав  до цього) на ОСОБА_3 . 
Відповідач не виконує свої зобов`язання та не сплачує призначені аліменти на утримання сина,  в результаті  чого виникла  заборгованість по їх сплаті, яка станом на 06.05.2019 становить 125 082 грн. 83 коп. Зазначала, що через  несплату відповідачем аліментів,  вона знаходиться у скрутному  матеріальному становищі.
На час звернення до суду з даним позовом син  вже є повнолітнім і проживає  разом з  позивачкою та  перебуває на  повному її  утриманні.
Рішенням Соснівського районного суду  м.  Черкаси від  16  вересня 2019  року з  відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_1   на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_3 ,  який продовжує  навчання у  розмірі 1/6  частини всіх  доходів щомісячно,  починаючи з  31.05.2019 року до  30  червня 2022  року. 
Пеня за прострочення сплати аліментів становить 697 447 грн. 15 коп., однак, враховуючи вимоги ст.196 СК України, згідно положень якої розмір пені не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості, яка станом на 06.05.2019 складає 125 082 грн. 83 коп., а тому пеня за прострочення сплати аліментів повинна бути такого розміру.
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення виплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2001 р.н. за період з листопада 2015 року по 06.05.2019 в розмірі 125 082 грн. 83 коп.
В подальшому позивач позовні вимоги уточнила та просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3  в розмірі 317 911,55 грн.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2001 р.н., в розмірі 70 000 грн. 
Суд мотивував своє рішення тим, що внаслідок несплати аліментів у відповідача виникла заборгованість, яка станом на березень 2019 року склала 81 143 грн. 06 коп. Розрахунок пені, наданий позивачем на суму 317 911 грн. 55 коп. є вірним, однак, враховуючи вимоги ст. 196 СК України щодо розміру пені, яка не може бути більшою за 100 відсотків заборгованості та з урахуванням можливості зменшення розміру пені в зв`язку з тим, що відповідач має на утриманні матір, яка є онкохворою, а також наявність рішення про стягнення з нього аліментів на навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, стягнув з відповідача неустойку (пеню) в сумі 70 000 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким стягнути з нього пеню за несплату аліментів по утриманню сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період часу з грудня 2016 року по травень 2017 року в розмірі 8106, 50 грн.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в період з грудня 2016 по травень 2017 року він тимчасово був безробітним і не мав змоги сплачувати аліменти, а тому виникла заборгованість на суму 8106,50 грн., яку він визнає та готовий понести відповідальність у вигляді сплати пені за період часу з грудня 2016 по травень 2017 року. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що заборгованість по сплаті аліментів в період часу з червня 2017 по березень 2019 року виникла з його вини. Звертає увагу, що заборгованість виникла внаслідок дій (бездіяльності) державних виконавців, які несвоєчасно передавали виконавче провадження з одного відділу державної виконавчої служби до іншого після того, як він змінював місце роботи та місце свого проживання. 
Вважає, що судом при ухваленні рішення враховано лише норму ч.1 ст.187 СК України, а саме можливість відповідача подати заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дитину. Проте, не враховано положення частини 4 даної статті, згідно якої особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати.
Наголошує на тому, що не приховував свого місця проживання та місця роботи і не мав наміру ухилятися від сплати аліментів.
Також зазначає, що з січня 2019 переведений до нового місця служби, де не має власного житла, а тому повинен нести витрати на оренду квартири в розмірі 8 тис. грн., має онкохвору матір, якій надає матеріальну допомогу, тому має скрутне матеріальне становище. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Семенюк О.Г. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що нею був проведений вірний розрахунок розміру пені за прострочення сплати аліментів, з урахуванням розміру існуючої заборгованості на день звернення до суду за період з грудня 2016 року по березень 2019 року. Відповідач не мав жодної поважної причини не платити аліменти в цей період. Зазначає, що відповідач не вперше ухиляється від добровільної сплати аліментів. Станом на грудень 2016 року у нього вже була заборгованість по сплаті аліментів на суму 13 946 грн. 67 коп. 
Зазначає, що з травня 2017 року відповідач мав постійний дохід, офіційну роботу, але не зробив жодних дій для того, щоб з його заробітної плати стягувались аліменти, зокрема, не повідомив виконавчу службу про місце своєї роботи та не приймав участі в утриманні сина.
Крім того, твердження скаржника про наявність у нього скрутного матеріального становища не підтверджується жодними доказами. Так його мати є працездатною, отримує стабільний дохід, а також має іншого працездатного сина, який може допомагати матері. 
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу адвокат Сененко К.В., яка представляє інтереси відповідача, вказує, що доводи позивача про ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів не відповідають дійсності. Заборгованість зі сплати аліментів виникла в результаті дій (бездіяльності) державних виконавців, які несвоєчасно передавали виконавче провадження з одного відділу державної виконавчої служби до іншого після того, як відповідач змінював місце проживання та місце роботи. Вказує, що з травня 2017 року по березень 2019 року ОСОБА_2 мав неодноразові відрядження до зони проведення антитерористичної операції, а тому не мав можливості контролювати стягнення з нього аліментів.
З приводу надання правничої допомоги вказує, що доданий до відзиву ордер не містить необхідних реквізитів, а саме, не вказано номер та дату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не вказано номер посвідчення адвоката України та коли воно видане, та ордер не посвідчений печаткою адвоката, тому адвокат Семенюк О.Г., на переконання адвоката Сененко К.В., не має повноважень подавати від імені ОСОБА_1 відзив до Черкаського апеляційного суду. 
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Згідно з положенням ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог, визначених ст. 263 ЦПК України, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розрівано 2008 року, про що 16 липня 2008 року зроблено відповідний запис, згідно свідоцтва про розрівання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), який 06 липня 2017 року змінив прізвище на ОСОБА_3 (а.с.139). 
Згідно виконавчого листа №2-266 від 24.05.2006, виданого на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.05.2006, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 обов`язку зі сплати аліментів, розмір яких визначено рішенням суду, виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.02.2020, наданим на запит суду першої інстанції Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсон Головного ТУЮ у Херсонській області станом на березень 2019 року склала 80 728,64 грн.
Колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції при обчисленні розміру пені у відповідності до вимог ст. 196 СК України виходив з даного розрахунку, який з поміж наявних у матеріалах справи розрахунків (а.с.15-16, 32-33, 62, 83-84, 122-124), наданих сторонами, містить інформацію станом на січень 2020 року з усіма проплатами по аліментах, які надійшли від боржника з грудня 2016 року по січень 2020 року.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Як вбачається з розрахунку заборгованості від 14.02.2020/16 станом на березень 2019 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам, які він повинен сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 80 728, 64 грн. 
Колегія суддів погоджується з даним розрахунком, який не спростовано відповідачем та нарахування державним виконавцем такої заборгованості не оскаржено ОСОБА_2 .
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження  №14-616цс18).
Розрахунок пені на суму 317 911, 55 грн., з яким погодився суд першої інстанції, проведено позивачем з урахуванням порядку, визначеного даною постановою.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при обчисленні пені врахував вищевказаний правовий висновок Великої Палати ВС та виходив з наведеного порядку обчислення пені, реалізувавши своє право на зменшення розміру пені, яке передбачено ст. 196 СК України, з урахуванням належної оцінки наданих сторонами доказів і встановлених на їх підставі обставин, які у своїй сукупності свідчать про наявність підстав для застосування цієї норми.
Колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника про відсутність у його діях вини, оскільки заборгованість по аліментам виникла, на його думку, внаслідок дій (бездіяльності) державних виконавців. 
Відповідач у відповідності до рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.05.2006 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання свого сина, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд першої інстанції об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів сторін врахував при встановленні доведеності вини відповідача.
Відповідно до положення ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження його доводів про виникнення заборгованості внаслідок дій (бездіяльності) органів ДВС, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про оскарження ОСОБА_2 дій (бездіяльності) органів ДВС у випадку його незгоди з діями (бездіяльністю) державних виконавців.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач неодноразово змінював місце роботи та місце проживання.
Проте, достовірно знаючи про наявність рішення про стягнення аліментів на утримання сина, змінивши місце роботи, відповідач не вчиняв жодних дій спрямованих на виконання вказаного рішення та перерахування аліментів, нваслідок чого утворилася заборгованість.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи скаржника, що він не ухилявся від сплати аліментів за період з червня 2017 по березень 2019 року, з огляду на наявність низки постанов державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГУТЮ у місті Києві Бондаренко М.В., а саме: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії від 23.02.2018; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.02.2018; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 23.02.2018; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23.02.2018; про арешт майна боржника від 20.02.2018, винесених у зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, та у зв`язку з цим наявністю заборгованості по аліментам в сумі 109 690 грн. 18 коп.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції внаслідок повного та всебічного дослідження матеріалів справи та оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на суму 70 000 грн., при цьому вірно застосувавши положення ст.196 СК України, в частині визначення розміру пені, яка не може перевищувати 100 % розміру заборгованості та врахуванням обставин про зменшення пені.
Колегія суддів оцінює критично доводи скаржника про необхідність врахування його скрутного матеріального становища при визначенні суми пені.
Так, судом першої інстанції при вирішенні позову у відповідності до ч. 2 ст. 196 СК України враховано, що відповідач має онкохвору матір та сплачує аліменти в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку на навчання сина у відповідності до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2019, внаслідок чого суд і дійшов висновку про зменшення розміру пені. Тобто, судом першої інстанції враховано матеріальний стан платника аліментів при визначенні суми пені в розмірі 70 000 грн.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, в частині визначення розміру заборгованості по аліментах станом на березень 2019 року з 81 143 грн. 06 коп. на 80 728 грн. 64 коп., що узгоджується з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 14.02.2020 (а.с.216-217), який суд першої інстанції прийняв за основу при встановленні заборгованості по аліментам.
Враховуючи, що така зміна суми заборгованості фактично не впливає на рішення по суті, оскільки сума пені в розмірі 70 000 грн. є меншою від суми заборгованості по аліментам та обчислена судом з врахуванням обставин, передбачених ч.2 ст.196 СК України, тому суд апеляційну скаргу залишає без задоволення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК україни підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
В зв`язку з тим, що колегія суддів не змінює рішення суду по суті, зміна розподілу судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, - 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 червня 2020 року у даній справі змінити, в частині визначення у мотивувальній частині рішення розміру заборгованості по аліментах станом на березень 2019 року з 81 143 грн. 06 коп. на 80 728 грн. 64 коп.
В решті оскаржуване рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України. 

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

В.Д. Храпко