ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14777/20	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 33/817/448/20 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст. 173 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: потерпілої ОСОБА_1 
захисника потерпілої ОСОБА_1   адвоката Гриб О.В. 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Гриб О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року, 
в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП закрито, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Закриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що в матеріалах справи немає належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у диспозиції статті 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник потерпілої ОСОБА_1 адвокат Гриб О.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною з мотивів неправильно встановлених судом обставин справи, неправильно застосованих правових норм та порушення процесуального закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що суд не взяв до уваги письмові пояснення потерпілої ОСОБА_1 від 24.08.2020 року, де було зазначено, що подія мала місце не у громадському місці, а у квартирі потерпілої. З огляду на вказане вважає, що правова кваліфікація дій ОСОБА_2 є невірною та не відповідає дійсності.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року та направити справу на новий розгляд.
Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин. Посилається на те, що участі у розгляді справи судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_1 не приймала, а оскаржувану постанову отримала лише 12 жовтня 2020 року після подання заяви на отримання копії рішення суду.

Заслухавши потерпілу ОСОБА_1 та її захисника Гриб О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків. 

Відповідно до матеріалів справи, процесуальний статус ОСОБА_1 при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2020 р. відносно ОСОБА_2 , визначено як "потерпілий".
За змістом ст.269 КУпАП, якою регламентовано права потерпілого у справах про адміністративні правопорушення, потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. 
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи судом не повідомлялась і участі в розгляді справи судом першої інстанції не приймала.
Копія постанови у справі про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2020 р. їй не направлялася.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.
При цьому, обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 401746 від 03 вересня 2020 року, який був предметом розгляду суду першої інстанції, 24 серпня 2020 року в 11 годині ОСОБА_2 , перебуваючи в громадському місці, а саме в під`їзді № 1 на 6-му поверсі, обзивала ОСОБА_1 , чим своїми діями порушувала громадський порядок і спокій громадян.
Проте, як встановив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення у вигляді дрібного хуліганства, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки висловлювання нецензурних слів під час сварки або конфлікту утворює дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є сусідами і проживають на шостому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , тривалий час існують неприязні стосунки через облаштування спільного тамбуру, внаслідок чого фактично мав місце конфлікт 24 серпня 2020 року.
Ці ж обставини підтверджені апелянтом в суді апеляційної інстанції.
Це свідчить про те, що ОСОБА_2 діяла не з хуліганських мотивів а через особисті неприязні стосунки, а тому її дії по відношенню до ОСОБА_1 не носили безпричинного характеру, що є однією з обов`язкових ознак хуліганства. 
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , не містить відомостей, які б характеризували об`єктивну і суб`єктивну сторони інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки в ньому не конкретизовано безпосереднє місце вчинення правопорушення, а його зміст не відповідає диспозиції статті 173 КУпАП,
Відповідно до статті 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З огляду на приписи вказаної правової норми, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зібрано та не зафіксовано будь-яких об`єктивних доказів винуватості ОСОБА_2 і до матеріалів справи не долучено. 
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно, з дотриманням вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.
Згідно ст.294 КУпАП, якою регламентовано порядок набрання постановою судді у справі про адміністративне правопорушення законної сили та перегляд такої постанови судом апеляційної інстанції, не передбачено повноважень апеляційного суду повертати справу на новий розгляд в суд першої інстанції, про що адвокат Гриб О.В. просить в апеляційній скарзі.
       З огляду на викладене, вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року, яка оскаржується адвокатом Гриб О.В., в інтересах потерпілої ОСОБА_3 , є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, - 
п о с т а н о в и в:

       Поновити захиснику потерпілої ОСОБА_1 адвокату Гриб О.В. строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року.
       Апеляційну скаргу захисника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Гриб О.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 173 КУпАП закрито згідно п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.